I 70- OCH 80-TALETS ROM STÖTTE EN FÖRFALSKARE PÅ
MÄRKVÄRDIGA PERSONER, MAKTFIGURER OCH HEMLIGHETER.
DET HÄR ÄR HANS BERÄTTELSE.
ELLER ÅTMINSTONE EN VERSION AV DEN.
Dagen då jag dog skulle vi ha träffats.
Men jag kom inte dit.
Det skulle inte sluta så här.
Det sägs att när man dör, så passerar hela livet revy.
Alltså, jag såg inte ett skit.
Jag ville vara en fri man, men jag fick betala dyrt för den friheten.
Nej!
För frågan är alltid densamma.
För att ta dig dit du vill…
…vad är du villig att göra?
LAGO DELLA DUCHESSA TRE ÅR TIDIGARE
Det var alltid vi tre som hittade på rackartyg
och gick vår egen väg i vår stad.
Men vem vill bo på en plats där alla ryms på en liten duk?
Inte jag.
Toni, hör på. Jag är mer än bara sen. Jag är jättesen.
Vänta tills jag är klar, då.
-Ska du inte ha nåt här? -Jo, dimma.
-Som de senaste 30 åren. -Och?
Jag är urless på att rita dimma.
-Låt mig rita vår stad åt dig. -Har du bråttom till stålverket?
Det är en viktig mässa. Biskopen kommer.
-Jaså, biskopen. Därav brådskan. -Ja. Givetvis.
Okej, jag ger mig av. Bilen är ju min. Och jag ber er fortfarande!
-Vi ska väl gå? -Ja. Nu går vi.
Kommer rishögen att nå Rom eller braka samman?
-Självklart når den Rom. -Jaså?
Jungfrun har aldrig svikit mig. Och hur som helst, tertium non datur.
-Vad sa han? -Inte fan vet jag.
Vem ska stoppa oss?
-Vem ska stoppa oss? -Kom igen!
Kör, Vittò!
En präst, en arbetare och en konstnär åker till Rom.
Det låter som början på ett skämt, men vi skulle skriva historia.
Vilket kyffe.
Rom var en enda stor fest då.
Påvar, biskopar, konstnärer, brottslingar,
politiker, kommunister, fascister… Alla var där.
Och jag var där. Jag ville bli den bästa målaren i Rom.
Det fanns inte en duk som var stor nog för den här staden.
Från de första månaderna minns jag leendena jag gav de som jag målade av.
Frun?
Jag minns även hungern och kylan.
Låt mig måla av er. Kom.
-Hör du… -Du kan inte ta alla.
-Vad fan? -Du har så många.
Dela med dig. Jag måste också äta. Sätt dig.
Jag minns även de döda kropparna på gatorna. Och bomberna.
Men vad brydde jag mig?
Jag visste att Rom skulle söka upp mig.
-Hej! -Hejsan!
Vi går hem till mig.
Med den här staden gällde det att ha lite tålamod.
Förr eller senare skulle den dra med mig till festen.
Vems hus är det här?
Han kallas Konstnären.
"Konstnären"? Det var illa.
Där är han.
Den påtända killen på soffan.
ETT FALSKT LIV
Donata, det är kallt.
Du!
Det är kallt.
Det är kallt. Lägg dig i sängen.
Det är alltid kallt här.
Om du bara visste hur kallt det är i min hemstad.
Donata, hjärtat, kom hit.
Min älskade.
Du kan inte alltid bli så här.
Jag är här.
-Vad mer har du tagit? -Är allt det här hans?
Allt här inne är hans.
Tänk så mycket han skulle tjäna om han kunde måla.
-Och det förstår du dig på? -Jag är konstnär.
-Jag är konsthandlare. -Då kan jag visa dig några av mina verk.
Om du är bättre än honom kanske jag har tid för dig.
Hur signerar du dem?
Toni della Duchessa. Men Toni med ett "i".
Inte som den där Little Tony. Eller Tony Curtis. Eller Tony Renis.
-Får jag ge dig ett gott råd? -Visst.
Med eller utan "i" är det inte ett namn som säljer.
Ingen tjusning.
Du har övertygat mig. Jag ändrar det imorgon.
Och?
Ska du visa mig dina verk eller inte?
-Var har du bilen? -Bilen? Vilken förolämpning.
Du ska få åka med Roms finaste ekipage. Kom.
-Vad har du i håret? -Jag vet inte. Vadå?
-Du har nåt konstigt där. -Ta bort det.
Det är alltså nån annans fina ekipage. Är du tjuv eller konstnär?
Vad spelar det för roll?
-Du är kvick i repliken, va? -Alla andra är långsamma. Hoppa på.
-Men hur då? -Hoppa på.
-Var då? Vänta! -Hoppa på.
-Vänta. -Bra.
-Håller du i mig? -Ja.
-Annars trillar jag också. -Sakta! Ta det lugnt, Toni med "i".
Jag ber om ursäkt. Städerskan måste ha tagit ledigt.
-Visst. -Ja.
Toni, vad ska jag säga?
Ledsen, men sånt här går inte att sälja. Det finns ingen marknad för det.
Nuförtiden är allt symboliskt, abstrakt, konceptuellt…
Du känns mer figurativ.
Vadå? Tog du illa vid dig?
Hur skulle jag ta det? Väl?
Men du har talang. De anatomiska verken är slående.
Och nakenstudierna. De säljer om de inte är för konventionella.
-Jaså? -Ja.
Har du en originalnakenstudie?
Vadå "original"? I kuber, som Picasso?
Jo, det skulle du gilla.
-Nej, inte alls. -Inte?
Jag gillade honom tills han blev kommersiell.
-Menar du det? -Jag gillar dig.
-Får jag måla av dig naken? -Du är inte den första som frågar.
-Jag har alltid sagt nej. -För att du väntade på mig?
-På Toni della Duchessa? -Ja.
Om du väntar till imorgon får du veta mitt nya namn.
Med vaniljkräm till mig.
En cornetto med vaniljkräm.
Eller en mandelkaka.
Jag sa ju att du är mer tjuv än konstnär.
Hur fick du tag på det?
Berninis självporträtt. Hur fick du tag på det?
Det är en kopia.
-En kopia? -En kopia.
Den är perfekt. Var hittade du den?
Va? Jag har målat den.
Ja.
-Jag tror dig inte. -Som du vill.
-Okej. Var såg du originalet? -I den här boken.
Tror du mig inte?
Toni, titta på den här.
-Kan du härma Modigliani? -Den här?
-Titta noga. Jag tror inte… -Verkligare än originalet.
Att kopiera är lätt för mig.
Den här är en småsak.
Linjerna är så enkla. Penseldragen har lite mer karaktär.
Vad är det?
Om du lyckas, kom då till mig.
Varje gång mitt liv var på väg att förändras, visste jag det genast.
Jag fick en känsla i nacken, lite som en klåda.
En underlig känsla. Varenda gång.
Kom in.
Problemet var att livet inte bara förändrades för mig.
Ska det vara du?
Nej.
-Får jag ingen kram? -Nej.
-Inte? -Nej. Gå härifrån.
-Vad ful du är! -Ska du säga!
Jag slutade på stålverket.
-Nu när du har en fin rock? -Den ska få mig att smälta in.
Vem bryr sig om dig? Varför ska du smälta in?
Vad vill du berätta?
Minns du alla nätter där hemma när vi pratade om att spöa cheferna?
-Vi pratade mycket strunt. -Inte i mina ögon.
Röda brigaderna är enda stället där såna som jag kan göra skillnad.
-Som du med. -Jag tillhör inte nån.
-Jo, jag vet. -Försök inte övertala mig, då.
Men…
Jag behöver hjälp. Det finns ett kassaskåp som väntar på dig.
Där hemma använde jag mina händer till att hanka mig fram.
Kom igen. Gå in.
-Är det en vapenaffär? -Vad fan gör du? Kassaskåpet är där.
Ända sen barnsben har Fabione dragit med mig i sina dumheter.
Hur skulle jag kunna säga nej?
Stå still! Upp med händerna.
Vad gör du?
Rör dig inte. Håll händerna…
Nu drar vi, Toni! Skynda dig!
Ut! Toni, ut!
Är ni från vettet?
Sitt still.
Titta på tältsängen.
Tältsängen, ja. Jag sover där, eftersom 1800-talssängen får mig att rysa.
Ryser du av att vara bekväm? Du kan ju lika gärna sova på golvet.
-Aj! Vittorio! -Jag vet. Håll ut.
-Du sa att det var enkelt. -Han sa det.
En sjuksyrra till mamma gör mig inte till doktor.
-Detaljer, Vittorio. -Jo, detaljer…
-Vad är det där? -Det är Fabiones nya vänners grejer.
Jag tar gevären och pistolerna. Jag lämnar två till dig.
Herregud.
Och hälften av pengarna från kassaskåpet är dina.
Behåll pengarna.
Ger du dem till mig? Till kampen?
Nej.
Du får dem, eftersom kampen inte föder dig.
-Aj! -Vänta.
-Klipp nu. -Ska jag lämna det så?
-Ja. -Okej. Förblöd du. Så där.
Jag sa ju att jag inte…
Ge mig gasbindan.
Det här är ju absurt.
Du dyker upp med ett hål i armen, vapen i en resväska…
Det här inte såna vi är. Vi…
Vi var altarpojkar. Vi var altarpojkar där hemma.
Är predikan klar?
Nej, den är inte klar.
Vad ska du göra nu?
-Du! -Jag har att göra.
"Jag har att göra."
-Vittorio, kan du ge mig saxen? -Nej.
Skruva ner skiten, Vittorio.
Är det här?
Oj! Kolla vilket ställe!
Såna här ställen tar knäcken på mig.
-Jag känner mig liten. Gör inte du det? -Nej, Vittò.
Jag börjar tänka på hur det ska bli mitt.
Du borde också tänka på hur det ska bli ditt.
-Stanna här. -Här?
Hur träffade du den här konsthandlaren?
-I biblisk bemärkelse. -Så klart. Bravo.
Jag knullade henne.
-Det förstod jag. -Nej, det gjorde du inte.
-Nej. Du har itu fönstret. -Det är dubbelglas.
-Sluta! -Är det inte hon, drar jag.
Donà!
-Nämen, se på maken! -Titta vad jag har med mig.
Hej då, Vittorio. Min vän och jag klarar det här.
-Presenterar du mig för… -Tack för skjutsen.
Du…
Vad gör du… Lägg undan den.
-Fin, va? Den är signerad med. -Gå ditåt.
-Va? -Dörren är där borta. Kom in!
-Hej då, Vittorio. Gå. -Nej.
-Snälla du. -Var artig och presentera mig.
Nej, det är konstigt att dyka upp med en präst.
Den är exakt likadan.
Den är identisk.
Signaturen också.
Du…
-Vad vill du? -Jag står ju här.
-Det är fader Vittorio. -Angenämt.
-Transportchefen.
-Presentera dig. -Ja…
-Donata, trevligt. -Fader Vittorio.
Du…
Lägg av.
-Vadå? -Det vet du.
-Nej. -Du får inte det.
Jag bara…
Jag ska gå nu. Jag är sen till gudstjänsten. Hej då.
-Hej då. -Duktig pojke.
Du får bikta dig.
Hur ska vi göra? Jag ger dig ett förskott. Okej?
Hur mycket hade du tänkt dig?
-Jag är inte expert på marknaden… -Det här är 10 % av försäljningspriset.
Trehundratusen lire?
-Är den värd tre miljoner? -Minst tre miljoner.
Då borde vi fira. Jag tar med dig ut och dansar.
Hur dansar du?
Gudomligt.
-Hej! Får jag det vanliga? -Gin, som alltid.
-Toppen! -Det fixar jag.
Han vänder sig om och ser en jättelik björn.
Ännu större än den förra.
-En jättelik isbjörn. -Nähä!
Han säger: "Var ärlig nu. Du är inte här för jakten, va?"
Den var bra!
Du gick din väg under vår låt.
Hör ni, det här är Toni.
Toni, Balbo. Balbo, Toni.
Hej. Jag tar en stol.
Toni är konstnär. En konstnär som jag nyligen har träffat.
Toni är en förfalskare.
Jaså, en förfalskare. Ser man på!
Och…
Balbo fixar smycken åt mig. Halsband, ringar…
Han ger mig ett bra pris. Jag frågar inget.
Och har du några halsband eller ringar ikväll?
-Jag vill ge min tjej en present. -Det var värst.
Crocca, vad har vi i kväll? Har vi en förlovningsring?
Jag ska se efter.
Crocca är en atlet. Han kastar slägga. Kan du det?
Nej. Hur kastar man slägga?
Här.
Jag har två praktexemplar kvar.
Jag tar dem båda.
Nu går du lite väl långt.
-De är värda… -Tre miljoner.
-Vad är problemet? -Vad gör du?
-De är värda mycket mer. -Jag tar dem båda. Okej?
Du vet väl att vi viker flygplan av checkar? Köp dem kontant imorgon.
Det är dumheter, Toni.
Slappna av. Det är inte mina pengar. Men namnteckningen…
…är i princip äkta.
Okej, vi tar den.
Men det finns ett korollarium. Det ordet tog mig en vecka i ett korsord.
-Fan vet vad det är. -Och vad är "korollariet"?
Korollariet är att om du blåser oss…
…så kommer Föraren förbi imorgon. Då får du veta varför han kallas det.
Korollariet är tydligt.
Jag ska dra en till. Den här har ni kanske redan hört.
Har ni hört den om safarin i Afrika? Den måste jag ha dragit.
Månen där uppifrån…
Hör ni!
De löste in checken och gav oss en hög med kontanter.
Det var då för väl. Du riskerade att bli invalid.
-I stället får du bjuda mig på frukost. -Ja, vi ska visa dig vårt stamhak.
Balbo, Crocca, Föraren och de andra… Sanningen är att jag visste vilka de var.
På den tiden kände alla i Rom till gängmedlemmarnas namn.
Fixar du en spuma, Marcello?
Men det var nån annat att ha dem framför sig.
-Du spelar jämt ensam. -Ska man äta eller titta på dem?
Vi har en till komiker. Balbo, var hittar du dem? Cirkusen?
-Kan du spela biljard? -Självklart.
Stammar'n, lägg upp bollarna åt Paul Newman.
Varför kallas du Stammar'n?
Fö… Fö…
-För att… -Jag hajar. Lägg upp bollarna.
Få se om du är bäst med pensel eller biljardkö.
Det var som fan.
-En konstnär? -Ja.
-Och det betyder? Donatas kopior? -Inte bara dem. Jag målar egna verk med.
Jag är mångsidig, Balbo.
Häromdagen rånade jag en vapenaffär. Snacket går fortfarande.
Var det du?
Ja. Med en vän.
Vi har jagat de jävlarna som gjorde det jobbet utan vårt tillstånd.
Och så är du här.
-Jag öppnade kassaskåpet. -Vad ska du med vapnen till?
-Inget. De var till en vän. -Vad ska han ha dem till?
De stora vapnen är för politiker.
Han gav mig två pistoler.
-Vilka politiker? Röda eller svarta? -Röda.
-Färgen fick ni fel med. -Jag bryr mig inte om färger.
Bara om vem som gynnar mig.
Nu kollar vi på mästerverken.
-Vänta här. -Ja.
Det är fint här. Det ser ut som en bäverhydda.
Jag kan ordna ett värdigare hem.
Jag behöver inget hem, Balbo. Jag behöver en studio.
En riktig studio med ljus och utrymme. Inte detta kyffet. Jag behöver en ateljé.
En ateljé?
Jag antecknar det. Jag ska hitta en.
-Menar du det? -Där du kan bo med.
Bara du hjälper mig när du har fem minuter.
För en ateljé har jag hela dagen.
-De här… -Ja?
Jag köper dem av dig.
Kom nu, Michelangelo.
Här är det. Det är ytterdörren.
-Den där? -Ja.
En av våra grabbar hade det som lager.
Sen fick han för sig att prata med en domare.
Allt finns här. Skrivmaskiner, tv-apparater…
Släng allt. Gör det till ditt.
Fixa till ingången, ett par växter… Du kan skaffa hund och få dig några ligg.
Och se här!
Titta på ljuset här. Inte som i graven du bodde i.
Vad sägs? Duger det här som ateljé?
Jadå, men jag har inte råd med den.
Du behöver inte betala. Bara du utför några uppdrag åt oss.
Som vadå?
Konstnärliga saker. Mer eller mindre.
Fila bort tillverkningsnumren. Kan du det?
-Självklart. -Bra.
Det är husets förra innehavare. Jag visar den mindre konstnärliga sidan.
-Nej, för Guds skull! -Vad ska jag göra?
-Vad ska jag ta? Örat eller ögat? -Välj du! Öra, öga…
-Ögat. -Ta ögat.
-Nej! -Jag tar munnen så han blir tyst.
-Jag ber er, skona mig. -Öppna munnen!
-Få honom att öppna munnen. -Skona mig!
Nej!
Snälla! Jag ber er!
Jag sa inget till domaren. Jag ska inte säga nåt. Skona mig!
Snälla. Nej.
Nå?
Och det bästa?
-Han sa att han inte hade pratat. -Nej.
-Hade han inte pratat? -Nej.
-Han sa ju det. -Han har redan berättat allt.
Nej!
-Eller hur? -Nej. Jag…
Eller hur, goltuppen?
-Nej, jag… -Du har väl redan sjungit?
-Jag… -Sjung för oss.
-Nej. -Sjung för oss.
Jag…
-Det ger jag fan i! -Nej!
Han sjunger inte mer.
Lugn. Han tjallade.
Jag skickar en städare, så du kan flytta in.
Här.
De är till dig.
Din Modigliani. En samlare köpte den för åtta miljoner.
-Vad sa du? -Jag tar 30 %.
Jag behöll 2,4 miljoner, och du får 5,6 miljoner.
Minus de 300 000 jag redan gett dig.
Det är det här du borde göra. Det här är din grej.
Du kan tjäna så mycket du vill.
-Vad ska jag göra? -Vad menar du? Måla.
-Kopior? -Så klart.
Du kan nåt som ingen annan kommer i närheten av.
Begåvning räcker inte. Du måste veta vad du ska kopiera.
Och det vet så klart du.
Vi måste satsa på tidigt 1900-tal, Toni.
-På det där kluddet du gillar. -Klådan.
Nån som till sist har insett att jag är Roms skickligaste målare.
Nu händer det. Livet förändras när man minst…
Så?
Vill du göra affärer med mig?
Vilken sorts affärer?
Som inbegriper hjärtat?
Det också.
Har du förälskat dig?
-Aldrig. -Du har förälskat dig.
Det gör jag aldrig.
Inte jag heller.
Monet, Boccioni, de Chirico… Allihop. Jag kan måla som dem alla.
Det var min grej.
Alltihop. Vi fyller hela stället.
Här hänger vi alla tavlor som alla vill ha, men som ingen har.
Jag minns allt från de där månaderna. Och jag minns att jag var lycklig.
Det är parkett i taket.
-Ja. -Det är parkett i taket också.
Och det här
är ett rum för mig…och dig.
För mig och dig?
Du sa det.
Det var så här jag hade föreställt mig mitt liv.
-Har han sagt att vi var altarpojkar? -Det har jag inte hunnit.
-Alla tre. -Inte en chans.
Jo. Sen sparkade de ut mig.
Fabione har bytt fabriken mot politiken.
-Vittorio, det ser du ju. -Varför sparkades han ut?
Ät din tårta.
Vilken anledning vill du att jag berättar om?
Han stal från kollekten.
-För att köpa penslar. -Visst. Du är den enda konsekventa.
Han? Han ville inte bli präst. Han brydde sig om pengar.
-Nej. Det är mer komplicerat än så. -Berätta vad din mamma sa.
-Att präster är eleganta… -Att präster äter!
-Hon sa att präster äter! -Bry dig inte om honom.
Okej. Och?
Fattig familj, få utsikter.
Enda sättet jag kunde läsa vidare på. Här är jag.
Din mamma hade rätt. Han är elegant, eller hur?
-Tack. -Jätteelegant.
Ni två är lite lika varann.
-Jaså? -Ja.
-Jag är också elegant. -Jätteelegant.
-Vad vill du? -Detsamma.
Fabione vill ses. Kom till mässan på skärtorsdagen.
Visst.
Förresten, jag tycker om Donata.
Jag också.
Nu när du har kommit så här långt, sabba det inte.
-Det finns en tid för allt. -Vems rosthög är det här?
Fader, jag ska ge er en bil.
-Alla ogillar min bil. -Balbo, angenämt.
Jo, jag är sen, men jag var upptagen.
Jag har med den här som kompensation.
-Vad hände? -Inget.
Vad är det här? Francas tiramisu?
-Hur mår du? -Bra. Du?
-Bra. -Vem är Franca?
Men det finns ett problem med lycka.
Man får aldrig nog.
Och det var mitt misstag.
Man tjänar bra som konstnär, va?
Man tjänar jättebra.
-Vad fick du ge? -Mindre än du.
Jaså? Vet Donata om att du är ute och svirar ensam?
Vad tror du?
Nåt håller man för sig själv. Kvinnor ska inte veta allt.
-Kom. Nån vill träffa dig. -Vem då?
Nån.
Vad fan har du på dig?
Hej, Balbo.
Det här är To… Toni?
-Hej. -Sansiro, Toni.
-Angenämt, Toni. -Nöjet är mitt.
-Han ska resa och behöver ett pass. -Okej. Vi fixar ett barnpass åt honom.
Han gillar att skämta.
Vem av oss två skulle ni stoppa som tullare?
-Mig. -Precis.
Då hade ni haft fel.
Vänlighet är de starkas vapen.
Har ni ert riktiga pass med er?
Kom då.
-Gå ni. -Kommer inte du?
Nej, jag ska dansa.
INNEHAVARENS NAMNTECKNING BESTYRKANDE AV NAMNTECKNING
Klart!
Hör du!
Du heter Edoardo nu.
-Helt perfekt. -Det är ju mitt jobb.
Så det Balbo sa var alltså sant?
-Jag är skyldig er en tjänst. -Ja.
Knyt en knut på näsduken, så minns du det.
Varför kallar de dig Sansiro?
Jag tror på två saker.
Den ena är Inter.
Jag hejar också på Inter.
Altobelli?
Överskattad.
-Oriali? -Oriali är bra.
-Baresi? -Han är bäst av dem alla.
-Du är suverän, Toni. -Ta hand om dig, Sansiro.
Du är suverän.
Heja Inter!
Alltid.
Fabio!
Se vad det har blivit av honom.
Stämmer det att du umgås med fascisterna?
-Vem har pratat strunt? -Titta på mig när jag pratar med dig.
Fascistjävlarna som utlöste bomber på tågen bara för att döda?
Jag umgås inte med nån.
Det är meningslöst att prata politik med dig.
Ska du bryta foten på honom?
Jag beklagar.
Vittorio sa att du har en liten skrivmaskinsaffär. Är det sant?
Och att du har en till oss?
Jag har en IBM med kula. R:et fastnar lite, men den är snabb.
Gör mig en tjänst, då. Imorgon lägger du den
i bakluckan på en grå Ford. Den kommer att stå utanför ditt jobb.
-Visst, Fabio. -Tack.
Titta på hans min. Vad har det blivit av honom?
Jag gör det.
Tänk att se dig tvätta lodistånaglar.
-Nu går jag. -Inga dumheter.
-Hej då. -Hej då, Fabio.
Du är gammalmodig. Du tror att frukt är för barn.
Det är det inte. Jordgubb och citron är godast.
Ät dem då. Vad fan rör det mig?
"Häpen, förunnad."
Förundrad.
Jag visste det. Citronen smakar som tvål.
Varför dröjde ni? Jag trodde att ni fått jobb.
-För många val. -Han väntade på citronen.
Mötet har varit planerat länge, och så ska ni ha glass?
-Är ni sju år, eller? -Det tog tio minuter!
Tio minuter. Vet du vad tio minuter kan kosta oss?
Lyssna på det här.
Kristdemokraternas ledare Aldo Moro
har nyss kidnappats i Rom av en terroristgrupp.
Otroligt.
Incidenten…
-Hur fan gjorde de det? -Höj volymen.
…inträffade utanför hans parlamentariska bostad.
-Terroristerna öppnade eld… -Nu kör vi!
…följebilen till kristdemokraternas ledare.
Sen tvingades han in i…
Kidnappningen är goda nyheter. Nu är det läge att investera.
Och de här byggnaderna är en utmärkt möjlighet.
Har jag rätt?
-Som alltid, Zu Pippo. -Ja.
Toni!
Balbo säger att du kan hjälpa oss med dokumenten för en New York-resa.
-Till er tjänst. -Bra.
Virginia ger dig allt du behöver.
-Vackra tavlor, va? -De är avantgarde.
-De är efterfrågade. -De säljer bra.
Och de här, då?
De är mina verk.
-Säljer de? -Inte lika bra.
Vad tycker du? Tycker du om dem?
Vet du vad vi gör?
Jag köper dem.
Vad kostar de?
Det är en ära bara att ni gillar dem.
-Jag tror att du är rätt person. -För vadå?
Jag vill att du målar nåt speciellt till mig. Nåt till mig.
Napoleon.
Det verkar passande.
-Klarar du den? -Den här?
Ni kommer inte att se nån skillnad. Jag vill ge er den.
Balbo.
Ser du Tonis fina sätt?
Om ändå alla romare hade det. Det får ni inte alltid till.
Nåja. Ni måste ha lite tålamod. Vi romare är lite…
Historielösa. Vi improviserar.
Men ni måste vara försiktiga. Det går rykten.
Folk säger: "Balbo pratar för mycket. Han snackar jämt."
Jaså? Och vem är det som säger så?
Det är inte en person. Det är ryktet som går.
Ryktet? Nåväl.
Rykten är som spöken. De svävar runt, men vem tror på dem?
Nu går jag.
Till studion.
Jag följer dig ut.
-Då väntar jag på dokumenten, alltså? -Visst.
Din farbror lät dig inte svara.
-På vadå? -Om tavlorna.
-Dina? -Gillar du dem?
Jag är ingen expert,
men jämfört med kopiorna framstår dina som verkligare och vackrare.
Men jag är som sagt ingen expert.
Om du gillar dem är du en expert.
Vill du ha ett porträtt?
Hej då.
Antonio?
-Toni. -Toni.
Klockan var runt 12.50 när ett samtal kom in till redaktionen.
En röst sa:
"I en telefonkiosk på Via Teulada finns ett flygblad från Röda brigaderna."
Flygbladen var maskinskrivna och märkta med den sedvanliga femuddiga stjärnan.
Vittorio sa att du har en liten skrivmaskinsaffär.
Jag har en IBM med kula. R:et fastnar lite, men den är snabb.
En andra kommuniké
som hittats i Turin, Rom, Milano och Genua bedöms av utredarna som äkta.
Låt oss be för parlamentsledamoten Aldo Moro.
Påven ville inte missa den…
I kväll har Röda brigaderna gett ut ett flygblad,
det sjätte i ordningen om kidnappningen av Aldo Moro.
Flygbladet, som till stilen liknar de tidigare,
hävdar att det så kallade "förhöret av Moro" är avslutat.
Det beskriver en fällande dom samt ett dödsstraff.
…det var en farlig passning som rullar mot straffområdets mitt
där Oriali stod beredd.
Collovati lyckades ta sig fram, bryta passningen och sparka ut den.
Åtta minuter har passerat av andra halvlek.
En överlägsen andra halvlek…
-Hej. -Hej.
-Till när då? -Till om ungefär tio dagar.
Med åldrande av ramen också. Grejar du det?
Självklart grejar jag det. Gauguin är enkel.
Vem är den till?
Den är till en vän.
-Hur mycket får vi betalt? -Den är till en vän. Inget.
Måla Gauguin först, eftersom den ger betalt.
-Hej då. -Hej då.
Vad… Jaså.
Stör jag?
Nej.
-Får jag lov? -Visst.
Dokumenten från Zu Pippo.
Passar det här?
-Du ville göra ett porträtt. -Just ja.
-Är ljuset bra här? -Det är perfekt.
Sätt dig. Se till att du är bekväm.
Jag tar av mig jackan. Det känns bekvämare.
-Du känner dig inte så bekväm, va? -Nej, jag är inte bekväm än.
Ta av dig stövlarna då.
Nu så.
Det känns bättre.
Du…
Håller du på med mitt porträtt?
-Jag? -Ja.
Vi tar porträttet senare.
Jag gillar ljuset.
Toni!
Vem fan är det?
-De söker dig. -De söker mig alltid.
-Hör du! -Skynda dig. Vi ska iväg.
Skräddaren vill prata med dig.
-Vad vill han? -Inte fan vet jag.
Träffa dig.
-Då träffar vi honom. -Du…
Inga dumheter nu.
De är skurkarna i den här berättelsen.
God kväll, Toni.
God kväll.
Byxorna är en storlek för stora.
Moderiktiga, enligt mig.
Men jag tror er.
Vi behöver en tjänst, och det är bråttom.
Vi behöver en falsk kommuniké från Röda brigaderna.
En falsk kommuniké?
Som är identisk med de äkta som de lämnar i telefonkiosker eller soptunnor.
Kan ni fixa det?
Det tror jag.
Tror ni det?
Den blir identisk.
Bra.
De är kopior av kommunikéerna som släppts hittills.
Det är ett utkast på innehållet.
Det måste stå att presidenten är död. Resten kan ni hitta på.
Och det här…
Betalar ni mig i förskott?
…ska ni mäta cirkeln runt stjärnan med. Det är så man vet om kommunikén är äkta.
Okej?
Varför ska jag göra det?
För att vi måste rädda presidentens liv. Är det inte uppenbart?
Visst.
Senaste kommunikén var nummer sex. Er måste vara nummer sju.
Kom ihåg det.
"Moderiktiga."
Lustig typ.
Vi befinner oss ovanför Lago della Duchessa,
platsen där Röda brigaderna i sin sjunde kommuniké meddelade
att Aldo Moros kropp skulle hittas.
Sen gryningen har brandmän, poliser och militärpoliser sökt utan framgång.
Vilket mästerverk.
Hundratals tips kommer in till poliserna som söker i området…
Jag menar bara…
…noggrant.
Om vi lovat att leverera den femtonde, måste vi hålla det.
Jag tänker inte göra bort mig för att du måste måla Napoleon.
Pratar jag med mig själv?
…runt Lago della Duchessa
där myndigheter och utredare har upprättat en bas…
-Ligger inte den sjön nära din hemstad? -Jo, det gör den.
-Ska du ut? -Jag ska luncha med Vittorio.
-Gauguin, då? -Den är klar den femtonde.
Klä upp dig ikväll, så gottgör jag dig.
…grodmän har genomfört en dykning ända ner till botten.
Jag bjuder på gåslever, och så äter du soppa?
Gåslever och kaviar är inte nåt för mig.
Du njuter inte av livet.
Var är din krage?
Är inte den obligatorisk?
Nej, den är inte obligatorisk. Kyrkans regler påkallar "värdig klädsel".
Men jag förstår att Rom har en annan uppfattning om vad det innebär.
Vad är det, Vittò?
Den avgående biskopen föreslog mig som ny monsignore.
Men nån annan blev vald.
Nån som har en massa vänner i Vatikanen, så han var väl värdigare än jag.
Och jag är fast här.
Du har det bra där du är. Lita på mig. Inga bekymmer.
Bekymmer är inget för dig.
Tänk dig sängen en monsignore får.
Du är på gott humör. Vad har du för dig?
Jag gör samhällsnytta.
Jag betalar. Måste dra.
-Vi ses. Ta hand om dig. -Ska du gå?
-Vad fan gör du här? -Jag ska dansa. Går det för sig?
-Nej. Du ska inte dansa. -Inte?
-Det vet du mycket väl. -Varför bryr du dig?
Stör det inte dig?
Det är sån han är. Han är som ett barn. Han kan inte behärska sig.
Han gillar att visa upp sig.
Ena dagen är det en blondin, nästa en brunett.
Åt helvete med det.
Huvudsaken är att de vet sin plats.
Bara du är lycklig.
Vilka är de? Känner du dem? Du…
Vänta här.
-Bättre så? -Är det också moderiktigt?
Om ni vill berätta att jag varit skicklig, så vet jag det redan.
Jag kan bekräfta det. Oerhört skicklig.
-Vi behöver nåt mer från er. -Vadå? En kommuniké till?
Ni måste låta Röda brigaderna veta att de kan få mycket pengar
i utbyte mot presidentens liv. Påven samlar personligen in pengar.
Påven?
Hur mycket rör det sig om?
Tio miljarder.
Tio miljarder?
Hälsa er vän att han kan rädda sig själv. Att de kan rädda sig och ta pengarna.
Be Donata om ursäkt för att jag har uppehållit henne.
Vänta lite.
Vem berättar allt det här för er?
Min tjejs namn, min vän i Röda brigaderna?
Gör som jag säger, Toni.
Är de nära att hitta presidentens förvar?
Inom några dagar.
Vad gör ni med brigadisterna när han hittas?
Vill ni rädda er vän?
Donà? Du?
Du måste ringa Vittorio imorgon, fast från galleriet.
Det är viktigt. Kan du göra det?
Vad är det?
Kommer de hem till oss nu? Vem var det?
-Vi går och lägger oss. -Nej.
-Donà! -Vem var det? Vad ville han?
Undanhåll mig inget för jag har rört mig i den här världen i 20 år utan dig.
Jag har klarat mig, men jag vet när det är allvar.
-Jag fattar. -Du fattar inte, Toni!
Om du råkar illa ut, gör jag det med.
Du kan sova på soffan i natt.
Jag går fram. Vi ses.
Du har en hel del att förklara.
Påven har tio miljarder. Regeringen förhandlar inte.
-Ni kommer att hamna i myllan. -Det kan fan kvitta.
-Vems talan för du? -Jag vet inte.
Nån jag hjälpte en gång. Påven behöver bevis på att Moro lever.
Sen ger han er väskan med pengar, och ni släpper honom.
Jag hör av mig.
-Hej då. -Var försiktig.
Hej.
-Vad är det här för ställe? -Kom. Vi har ont om tid.
Det här är tredje hyllan. Du kommer hit,
flyttar på tygen, lägger väskan här och går.
Ingen kommer att vara här.
Det här är bevis på att Moro lever.
Han håller i dagens tidning.
Fabio, vad sysslar du med?
Släpp allt och stick. Vi drar härifrån. Inga kommunister, inga fascister. Vi drar.
Toni…
Du har råkat bli inblandad.
Jag är precis där jag ska vara.
Jag har målet i sikte.
Gör inget förrän bytet har genomförts.
Prästen har anlänt. De pratar.
Flytta mikrofonen närmare.
Jag väntade mig nån med en väska, men jag har bilder på Moro.
-Och pengarna? -Påven har lidit kval i timmar.
Men han har valt att inte genomföra bytet.
-Vill han inte rädda sin vän? -Jag ger er bara beskedet.
Vilket jävla besked?
-Vad händer? -Prästen har gått.
Målet är i skottlinjen, men har inte väskan. Ska jag fortsätta?
Han ger sig av. Ska jag fortsätta?
Nej. Vatikanen måste ha insett läget och avbrutit operationen. Retirera.
-Hallå? -Vittò? Hej, Vittò!
Vad händer?
Du måste ringa Fabione. Säg åt honom att sticka.
Palermo. Söndersliten av en sprängladdning på järnvägsspåren mot Neapel
hittades Giuseppe Impastato…
Utbildningsdepartementets beslut
om att skolorna som ska användas som vallokaler…
Senaste nytt från GR1.
En viktig nyhetshändelse har precis inträffat i Rom.
En manskropp har hittats i stadens centrala delar.
Det kan vara Aldo Moros kropp.
Det finns fortfarande ingen officiell bekräftelse.
Kroppen sägs ha hittats i en säck
i centrala Rom på Via Caetani nära Piazza Argentina,
bara några meter från kristdemokraternas högkvarter
och från kommunistpartiets högkvarter på Via delle Botteghe Oscure.
Ovissheten och bitterheten är förståelig.
Rapporterna är fortfarande inte officiella.
Ingen nyhetsbyrå har bekräftat dem.
Vi inväntar besked från inrikesministeriet.
För 70 minuter sen
började fordon från insatsstyrkan och underrättelsetjänsten
köra in på Via Caetani…
Statssekreteraren Nicola Lettieri är redan på plats
tillsammans med politiker, polisen…
Inga spår av memoarerna.
Polisen har bekräftat
att mannen som hittats nära Via delle Botteghe Oscure
är Aldo Moro.
Skräddaren snackar bara.
Han lovade mig att två av våra vänner skulle släppas
om vi hittade Moros förvar.
-Hittade ni det? -Självklart.
Men de gjorde inte ett skit, och mina vänner sitter fortfarande inne.
Min vän har försvunnit.
Han gömmer sig nog i kloakerna.
-Vem fan är Skräddaren? -Nån som tjänat oss väl hittills.
Han har många i sin ficka. Poliser, domare, advokater…
Gör han inte som vi säger är han jävligt illa ute.
-Han har prästerna också. -Va?
Nån från Vatikanen skulle ge mig en väska med tio miljarder
till Röda brigaderna för Moro.
-Allt gick åt helvete, va? -Ja.
Vet du att du hade tur?
Om du tagit väskan hade du inte levt. Skräddaren ville inte rädda honom.
-Varför skulle de döda Moro? -Han sökte en koalition med kommunisterna.
Dina Röda brigaderna-polare kommer antingen att dö eller få livstid.
Så synd.
-Paul Newman rår inte på dig. -Äntligen fattar du.
När man talar om trollen…
-Kommer du och spelar klart? -Nej, jag vill fan inte förlora mer.
Nej, ni ska hålla våra avtal. I mina ögon är det ett svek.
Ni ska få se vad som händer er och er marionett.
Tack. Tack så mycket. Tack.
Genomsökningar har utförts i lägenheter, källare,
underjordiska utrymmen och garage. Vägspärrar och trafikkontroller genomförs.
Vad gäller utredningen som påbörjades…
-Är du här? -Ja.
Ja.
Jag saknar ord. Jag är mållös.
-Det är mig en ära. -Du har övertygat mig med den.
Du kan be mig om vad som helst. Förstår du?
Det finns en sak.
…av en slump i förrgår. Det var en viktig bas för Röda brigaderna…
Min vän är i fara.
Det bekräftas av undersökningen av de upphittade dokumenten,
varav en del har skickats till laboratorier…
Toni.
Vet du vad Napoleon gjorde när han informerades
om att hans trupper i Ryssland dog av kylan?
Vet du det?
-Inte? -Nej.
Precis. Han gjorde inget. Inget alls.
Eftersom det är dumt att gå emot bevisen.
Och farligt.
Försök förstå.
Gå nu och roa dig.
Donà?
Donata?
Hur var festen, Toni?
Gillade din vän tavlan?
-Vad gör du? -Vad jag gör, Toni?
Du och jag hade en överenskommelse. Du bröt den, så jag ger mig av.
-Den är klar om två dagar. -Två dagar?
-Inte en chans. -Två dagar.
Och det är inte poängen!
-Donà… -Jag kan förstå liggen.
Vilka ligg?
-Jo. -Du är paranoid.
Jo, jag är paranoid. Det är svårt, men jag kan förstå dem.
Jag kan till och med släppa alla lögner du kommit med.
Jag känner dig.
Det jag verkligen inte kan begripa är varför du vill umgås med folk
som får dig att känna dig manligare än du är.
-Jag vill inte bli inblandad i det. -Donà…
Och jag tar tavlorna. Vad ska du ha dem till? Inget.
Släpp väskan.
Jag skickar nån imorgon, så kan du ägna dig åt dina vänner.
Jag lämnar den som ett tecken på min tillgivenhet.
Så att du kan inse vad du har blivit.
Vet du vad som är värre än att helt sakna talang?
Att bara ha lite.
För det räcker för att du ska förstå att du är värdelös.
Du klarar inget annat än att kopiera.
Vad säger du?
-Är du klar? -Nej.
Från den stunden gick allt åt helvete.
Farväl, au revoir
Men vad fan?
Toni och jag åkte till bilskroten.
Bromsarna hade kapats.
De hade saboterats.
Vem var det?
-Toni, jag beklagar… -Din skitstövel!
-Vad har du gjort? -Sluta.
Såja. Nu räcker det.
Det är en tuff dag för alla. Vi måste vara förstående.
Jag beklagar verkligen er förlust.
Även om jag inte förväntade mig en sån reaktion från er.
Ett plötsligt utbrott av mod.
Men ni måste ha råd med mod, Toni.
Vet ni vad mer ni inte har råd med?
Nyfikenhet.
Alla frågor om vilka vi är, vad vi gör, hur er vän dog…
Ska vi lägga ner den här charaden och återgå till ett civiliserat samtal?
Ja?
Vi behöver presidentens memoarer.
Inte de som har tryckts, utan den fullständiga versionen.
Fler än vi söker efter den,
men kanske kan er vän hjälpa oss att komma först.
-Jag vet inte var min vän är. -Ni hittar säkert ett sätt.
Och om jag inte vill?
Jag sa ju nyss att ni varken har råd med nyfikenhet eller mod.
-Vi ska aldrig ses igen. -Det önskar jag er inte.
Dra åt helvete!
Donà?
Nej, Toni. Det är Vittorio.
Vittò.
-Och? -Allt är bra. Och med dig?
Jo, allt är bra. Vad gäller det?
Alltså, det här är lite genant, men…
Mitt soppkök behöver donationer, och jag tänkte att…
Hur mycket behöver du?
Vi måste renovera det eftersom det är fallfärdigt.
Vad fan? Hör ni!
-Zu Pippo. -Hej.
Och? Tar de väl hand om dig?
-Ja. -Behöver du nåt?
De ger mig hela tiden soppa.
Hur är det?
Toni.
Här i livet måste man använda den här.
Man måste veta vilka man är för och vilka man är emot.
Det visste inte Balbo trots mina varningar.
Du var nära att göra samma misstag.
Jag kunde inte hjälpa honom, men jag räddade dig från en begravning.
Du måste veta din plats.
Jag ska berätta en historia.
Jag gav en massa pengar till en bankir. Han hade blivit förmögen i USA.
Han skulle investera dem. Men vad gjorde han? Han stal dem.
Har vi nånsin ställt till med rabalder? Nej. Vi höll tyst, och det gör vi än.
Vi väntar.
Kom hit.
Viktiga saker kräver tålamod.
Det tog fem månader att kunna hålla i en pensel.
Och nu?
Vem var jag utan mina händer?
Vem trodde jag att jag var?
Jag trodde inte att jag skulle få betala, men Rom inkasserar alltid sin skuld.
Hallå?
-Toni? -Vittò.
-Stör jag dig? -Vad gäller det?
Jag har goda nyheter.
Ni använde mina pengar väl, va?
-Gillar du det? -Mycket.
Hur är det med händerna?
-De är okej. -Handskar.
Här har vi honom!
-Vittorio träffade henne. Hur var hon? -Donata är en prima kvinna.
Han förtjänade inte henne.
Jag saknar henne så.
Jag saknar allt. Jag saknar hur hon såg på mig.
-Hon fick mig att känna mig… -…levande.
Ja, levande.
Jag klantade mig.
Vi klantar oss alltid.
Toni.
Jag måste härifrån. Så långt bort som möjligt.
Antalet angivare ökar.
Polisen skjuter innan de ber en räcka upp händerna.
-Kan du hjälpa mig? -Självklart kan jag hjälpa dig.
Jag fixar ett pass. Det grejar de här händerna.
-Jag har pengar med. Inte så mycket. -Jag behöver inga pengar. Passet räcker.
Om du behöver hjälp, är det bara att fråga.
Ska du ge mig din fina bil?
Nu så… Jag visste att den flotta bilen skulle komma på tal.
-Den var en gåva. -Jaså? Från vem?
-Biskopen. -När får vi träffa honom?
Ni är de sista jag skulle ta med dit.
-Varför det? -Vad är det för fel på dina vänner?
Det var en gåva som tack för mitt hårda arbete…
Vänta nu. Innan du ger dig av vill jag göra nåt med er två.
Med fötterna, inte händerna!
-Med fötterna! -Du behöver en egen boll!
-Med fötterna! -Ska du passa?
-Kom igen! -Kom igen!
Kom igen, Toni.
Ta den!
-Fabio, passa! -Brytning av Altobelli.
Kom igen! Nicka! Passa!
Nej!
Du är urkass.
Altobelli ser Oriali.
Cykelspark av Oriali!
Nicka. Passa!
Mål!
Oriali!
Det var sista gången som vi var tillsammans alla tre.
-Vad vill du? Vad gör du här? -Jag vill be om ursäkt.
Alla ursäkter i världen räcker inte.
Jag har ett förslag.
Sälj den.
-Vad betyder det? -Att jag behöver pengarna.
-Pengarna? -Donà.
-Jag behöver pengarna. -Vad gör du? Stå upp. Varför?
För att bröllop är dyra.
-Vad snackar du om? -Jag vill göra allt på rätt sätt.
-Vi bjuder in halva Rom. -Jo, men visst.
-Du får en klänning med… -Det heter släp.
-Med släp. -Ja.
Rosenblad, en ringbärare… Snälla.
Donà, jag menar det.
Jag klantade mig, men jag menar det.
Toni, ge dig.
Snälla.
Toni…
Är du gravid?
-Ja. Jag är gravid. Jag behöver inte dig. -Vad menar du?
Det är vårt barn.
-Vi är inte tillsammans. -Det är vårt barn.
Du har annat för dig, andra affärer.
Det enda riktiga jag skapat.
Jisses.
Jävlar. Det är perfekt.
-Det är för att jag är konstnär. -Tack, Toni.
Här.
Det är memoarerna.
-Hur många sidor är det? -Minst dubbelt så många som i tidningarna.
-Dubbelt? -Vad ska du med dem till?
Tjäna mer pengar?
De är min livförsäkring.
Jag har aldrig förstått ett skit om politik.
Med de här kan jag hålla mig vid liv.
Vart ska du?
-Kanske till Eldslandet. -Eldslandet.
Eldslandet.
Vore det närmare skulle jag hälsa på.
Bäst du låter bli.
Visst är Rom vackert?
Det är bäst om vi aldrig ses igen.
Gå innan vi börjar gråta.
Vem lurar jag? Vart ska jag ta vägen?
Ses vi aldrig hoppas jag att det är ditt fel.
Din jävel. Du tog orden ur munnen på mig.
Hej då, Toni.
"Givetvis vänder jag mig till dig.
Men jag menar er alla. Till partiet, till landet.
Tänk noga efter, kära vänner. Var självständiga.
Blicka inte till morgondagen, utan till dagen därpå.
Jag accepterar inte kristdemokraternas orättvisa dom.
Jag fritar ingen från skuld och ursäktar ingen.
Ibland tänker jag på de många felaktiga valen.
Val som andra inte förtjänade.
Sen intalar jag mig att inget hade förändrats,
för det är ödet som griper oss.
Sanningen, kära vänner, är större än nån valseger.
Ge mig miljontals röster i en hand, men ta ett uns av sanning ur den andra,
och då förlorar jag alltjämt.
Allt är absurt, men det viktiga är inte att förklara saker.
Utan att göra det som är möjligt.
Kan inte påven göra nåt åt situationen? För vi hade massor av vänner.
Inte en enda röst har, såvitt jag vet, höjts än.
Och nu plötsligt, när ett litet hopp har väckts,
anländer avrättningsordern oförklarligt.
Sötaste Noretta, jag är i Guds och dina händer. Be för mig.
Jag skulle vilja se med mina små dödliga ögon
vad som väntar efteråt.
Om det finns ljus, skulle det vara vackert."
-Vad är det här? -Det är en verkstad, men den används inte.
-Varför måste du gömma det? -Va?
Varför måste du gömma det?
-Vad är det? -Det är min framtid.
Berätta vad som händer.
Lägg dig inte i för fan.
Hitta en säker plats åt mig i det här kyffet, så kan vi gå sen.
Du, Vittò…
Vadå?
Om nåt händer mig, ge då kuvertet till Donata.
Okej.
Jag älskar dig.
Flavio.
Du vet inte ens om det är en pojke.
-Det är en pojke. -Hur vet du det?
Jag kan känna det.
Tänk om han med tiden börjar kopiera de andra barnens teckningar.
Då vet vi åtminstone säkert att han är din son.
Jag vill nog inte att han blir lik mig.
Varför inte?
-Han måste bli lik dig. -Nej.
-Jo, bara dig. -Jag vill att han blir lik dig.
Herregud, inte på alla sätt.
Det skulle vara trist om han inte blev lik dig.
Om han inte hade dina vackra händer.
Snälla, Toni, jag är trött.
-Jag är trött. -Och nu?
Lite bättre.
Vänta, jag mår bättre.
När min son frågar vem hans pappa var, vad ska de då svara honom?
En tjuv? En förfalskare?
En man utan mod?
Vad tycks?
Jag var trött på att andra bestämde.
Bättre än originalet.
Kom hit.
-Kom upp. -Ja.
Jag ville vara fri.
Fri att sänka skurkarna i den här berättelsen.
Pengarna som bankiren stal från er. Historien från sjukhuset.
En liten fågel har sagt att de finns i en depå på via Aurelia.
-Fågeln talar sanning. -Vi tar tillbaka dem.
-Vi utför inga rån. -Jag utför rånet.
Du är för självsäker.
Du borde ha lärt dig att när man spelar vid det stora bordet
så vinner banken alltid. Alltid.
Ligg lågt. Håll dig lugn.
Men jag är en spelare.
Det känns rätt att satsa allt nu.
Jag tar en liten andel av pengarna och sticker.
Jag försvinner med Donata och barnet. Jag går upp i rök.
Okej, Toni. Du har min välsignelse.
-Vad heter han? -Cesare.
Titta på hans ansikte.
-Får jag skjuta honom? -Nej.
-Varför? -Du får inte.
-Han jobbar natt på värdedepån. -Det hela verkar för lätt, Toni.
Om porten öppnas är en öppen fråga.
-Vad i… -Mammas pojke! Starta bilen.
-Jag har inte gjort nåt. -Vem har sagt det? Jag vill bara åka med.
Såja.
Vilka är ni?
Röda brigaderna.
Jag är tidig.
Säg det igen.
-Du. -Släpper du in mig?
Öppnade han?
Väl inne tar Crocca hand om allt.
Jag vill bara förtydliga att jag slår till här och här…
God kväll.
Ge mig banden. Ge mig banden, sa jag.
Skynda dig! Skynda dig, sa jag.
-Du måste skynda dig. -Jag vet.
Gnäll inte, Stammar'n. Du kommer att bli rik.
-Du… -Det är tomt!
Jag vinner.
Upp med händerna! Rör er inte!
Samarbeta. De är från Röda brigaderna!
Lugna dig. Du höll ändå på att förlora. Öppna valvet.
En, två.
-Vem binder dem? -Stammar'n.
-Nej, du. -Binder jag dem?
Pengarna! Fyll väskorna. Sätt igång!
Skynda er, kom igen! Vi ska på semester!
-Ni spelade kort, va? -Pengarna är ändå inte våra.
Stammar'n, rappa på!
Det var som fan!
Skynda er! Kom igen!
Jag har förfalskat tavlor, stämplar, pass.
Jag har satt min signatur på det här landets historia.
Det här var inte bara en stöt. Det var inget rån.
Vad är det här? Vi måste härifrån.
Det är konst. Inget du förstår dig på.
Hör ni…
Vad är det där för miner? Le.
Så där ja. Le.
Le!
Bravo.
RÖDA BRIGADERNA
En stor mobilisering av polisresurser
efterforskar den väpnade gruppens tillslag mot värdedepån.
Det förefaller som om fyra män, helt utan att orsaka skador
och i en enda operation, har kommit över mer än 30 miljarder lire.
En rekordsumma i vårt lands historia, i nåt som redan kallas århundradets rån.
Konceptuell konst är definitivt inget för er.
Er installation på banken var smaklös.
Och så var jag osäker på om jag skulle lämna måttbandet…
…eller en bajskorv.
Se vart er ironi har fört oss, Toni.
Nu passar det att diskutera en död mans dagbok.
Har ni memoarerna?
Är de kompletta?
Vem vet?
De är minst dubbelt så långa som de som tryckts.
Får jag titta på dem?
Jag har dem inte.
Mycket klokt.
Jag vill hinna lämna Italien utan att nån står i vägen för mig.
Först då får ni memoarerna.
-Hur vet jag att ni gör det? -Det kan ni inte veta.
Ni får lita på mig.
"Tertium non datur", som min vän säger.
Jag ger mig av. Jag förändrar mitt liv. Jag byter namn, kanske ansikte.
Bara några månader.
Jag måste rapportera vidare.
Ni vet var ni hittar mig.
När biktade du dig senast?
Ursäkta mig.
Få av oss känner igen sann skönhet. Inte sant, fader Vittorio?
Har vi träffats?
Lugn bara. Jag är också skräddare. Jag kan fortsätta ta era mått.
-Okej. -Bra.
Den här är lite lång.
Jag måste bekänna mina synder.
Jag kom ihåg att Toni hade en prästvän.
Men jag trodde att ni var en tråkig kille, precis som de flesta goda människor är.
Men där hade jag fel.
Ni är inte det minsta tråkig.
Får jag fråga vilka ni är?
Vi har en rapport, sammanställd av kurian,
om förskingring av kyrkans medel för personligt bruk för att köpa…
…en sedan.
Här har vi den.
En rapport som kan ha hindrat er från att bli utnämnd till monsignore.
Och så pengarna ni bad er vän Toni om till soppköket.
Det var redan nyrenoverat.
Vart ska ni, fader? Vart ska ni?
Vad spenderade ni pengarna på?
Franska restauranger? Kläder?
Smycken?
Nej, hör på. Jag kan förklara…
Det betvivlar jag inte, men det är inte därför vi är här.
Om Toni möjligtvis har anförtrott er några sidor,
så vill staten ha tillbaka dem eftersom de tillhör staten.
Nej, jag kan inte minnas att han har anförtrott mig några sidor.
Är ni säker? Tänk noga efter.
Ni är en Herrens tjänare. Att ljuga bekommer er inte.
-Jag svär att jag… -Inte heller att svära.
Dessutom, ifall det skulle intressera er,
så har er vän Toni stulit en ansenlig summa pengar.
Pengar som staten inte har nåt behov av och som i det här fallet
med lätthet kan förvandlas till en generös gåva till er kyrka.
Vi bryr oss bara om sidorna.
Och det sista jag vill säga är att i Vatikanen, på högsta nivå,
finns det personer som har mycket höga tankar om mig.
Donà?
God morgon, Toni.
Donata?
Lugn, jag dödar inga gravida. Hon är på galleriet.
Vad gäller det?
Sätt dig.
Kom hit.
Jag har anlitats att döda dig.
Jag har en försäkring. Sa de inte det?
Inte längre.
Memoarerna. De fick dem från en vän till dig.
Han är inte mycket till vän.
-Vad gjorde ni med honom? -Den rätta frågan är…
Vad lovade de honom?
Varför berättar du det?
Vad menar du?
Fan, det är så ont om Interfans. Eller hur? Vi måste hålla ihop.
Och jag minns dem jag står i skuld till.
Hur mycket tid har jag?
Ingen.
Tänker ni skada Toni?
Nej, han är en av de vi arbetar bäst med.
Och hans händer? Vem krossade dem?
Staten krossar inga händer, fader Vittorio.
Snart kanske ni är monsignore.
Kanske kardinal en dag. Vem vet?
Skulle ni vilja bli kardinal en dag?
Frågan är alltid densamma. Alltid densamma.
För att ta dig dit du vill, vad är du villig att göra?
Hur mycket är du villig att offra
för att dina drömmar ska förverkligas?
Till er, herrn.
-Vad är det? -Jag vet inte. Jag beklagar.
Tack.
Frågan är alltid densamma.
Alltid densamma.
För att ta dig dit du vill, vad är du villig att offra?
"Frågan är alltid densamma. För att ta dig dit du vill…"
Den här gången offrade jag ett farväl till min vän.
Jag är ledsen, Vittò.
Jag är ledsen att jag inte fick träffa dig en sista gång.
Inte krama dig.
Men du, Vittò…
Vad har du tvingats offra för att ta dig dit du är?
Det är ju du som har ordets gåva.
Men jag vill säga att jag älskar dig. Trots allt, älskar jag dig.
Jag förändrar mitt liv. Jag byter namn, kanske ansikte.
-Ni är lite lika varann. -Jaså?
Jag försvinner med Donata och barnet. Jag går upp i rök.
Hur mycket tid har jag?
Ingen.
Jag måste ge Skräddaren en kropp.
Jag älskar dig så mycket att jag ger dig min bil.
Din sedan är så prålig.
Jag ger mig av, Vittò.
-Fader? -Nej!
Du…
Ta av den. Du är genomblöt.
Vad gjorde du ute i regnet?
Du…
Toni.
Kan ni sätta på lite musik åt oss?
BASERAD PÅ BOKEN IL FALSARIO DI STATO AV NICOLA BIONDO OCH MASSIMO VENEZIANI
Undertexter: Anna Johansson