Pre nekih sat vremena, gomila ljudi je prošla kroz vrata studija,
i to je bila Džejn Mensfild.
Evo nje, prelepe Džejn Mensfild.
Osećam se kao Mama Guska jer imam toliko dece.
Kako se svi oni zovu, ko je ovo?
To je Miklos.
Zdravo, Miklose.
- I... - Marija.
Izvinite? Ko ste vi?
Ovaj mališa, kako se zove?
- Kako se zoveš? - Zoli.
- Molim? - Zoli!
Mala, nađi svoju emisiju, znaš?
Kako se zoveš, dušo?
Marija.
Smatram da, ako rađate decu,
vaša prva obaveza je prema vašoj deci.
Bilo da ste filmska zvezda ili da perete sudove.
Ako se bilo šta desi mojoj karijeri,
ako doživim automobilsku nesreću,
ako mi lice bude u ožiljcima, izgubim noge...
Ako se desi nešto strašno,
moja deca će uvek biti zbrinuta.
NEDOSTAJEŠ MI, MAMA
MOJA MAMA DŽEJN
NJUJORK
Imala sam tri godine kada mi je majka umrla.
I ne sećam se ničega u vezi sa njom.
Sećam se da sam jednom jela pahuljice.
I sećam se da mi je dirala kosu,
ali ne znam da li je to pravo sećanje ili nešto što sam izmislila
jer sam želela da se to desilo.
Nakon što je preminula,
nešto što mi je ostalo u srcu
je trenutak kada sam našla album sa bebećim slikama.
Sva moja braća su imala takav,
BEBEĆI ALBUM Mikija Juniora
ali kada sam gledala svoj, bio je praktično prazan.
Povrh toga što nisam imala sećanja,
mislim da sam osećala još veći gubitak.
Kao mala rupa u mome srcu.
Dok sam odrastala, otac bi mi govorio:
"Ne čitaj knjige o svojoj majci,
ne čitaj te knjige, ne treba da ih čitaš."
Rekao je da su pune laži, pune senzacionalističkih sranja.
Stvari sa kojima nije želeo da se ja nosim.
Pa sam uradila šta je tražio. I nikada nisam čitala te knjige.
U jednom trenutku, počela sam da osećam veliku sramotu
zbog njenog lika seks simbola.
I svih izbora koji su dolazili uz to.
Pa sam potisnula ideju moje majke
još dalje iz svog života.
Ali, sa usponom svoje karijere
počela sam da dobijam pisma obožavalaca koji su znali
da sam ćerka Džejn Mensfild.
Možda su je poznavali, komunicirali sa njom ili imali njenu sliku.
I... Bilo ih je mnogo.
"Draga gđice Hargitej, imam program filma
'Muškarci više vole plavuše' u kom je vaša majka glumila."
"Draga Mariška, bila sam bliska prijateljica tvojih roditelja."
"Zdravo, Mariška, Džejn je živela u stanu pored
i svako popodne je vežbala violinu."
"Draga gđice Hargitej, trebalo bi da imate ovu uspomenu od vaše majke."
"U njoj je objava vašeg rođenja i ostalo."
Džejn i Miki Hargitej sa zadovoljstvom objavljuju
rođenje svoje ćerke Mariške Magdolno
Sačuvala sam sve što su mi poslali,
i mislim da je to nekako bio početak.
Mama je postala neko o kome sam sve više razmišljala.
Tokom pandemije, organizovala sam joj rođendansku zabavu.
Srećan rođendan draga Džejn
Ne organizuje mnogo ljudi rođendanske zabave za preminule majke,
ali bila je prisutna nekakva magija.
U to vreme sam počela da osećam
da zaista želim da je upoznam.
Ne kao seks simbol Džejn Mensfild,
već samo kao Džejn.
Moju mamu Džejn.
Moj tata je bio moj oslonac,
i umro je 2006.
Bilo je toliko pitanja koje mu nisam postavila.
Takođe, nisam ni stvarno pričala sa svojom braćom i sestrom
o njihovim iskustvima.
Ali sada želim da je shvatim.
Jer to je deo mene i mog života
koji je oduvek bio zaključan.
LOS ANÐELES, KALIFORNIJA
Zoltan Hargitej MOJ BRAT
Sviđa mi se drvo na vrhu, lepo je.
Spreman?
Ići ću tamo, pažljivo.
Džejn Mari Mensfild MOJA SESTRA
Da se poljubimo kao baka, sećaš se?
Tako nas je ljubila moja baka.
Spremni?
Miki Hargitej Junior MOJ BRAT
Dobro. Spreman?
Mislim...
- Spremniji ne možeš biti. - Spremniji...
Ne znam kako si me ubedila da radim ovo.
Pokušavam da te pretvorim u veliku zvezdu
sa tim bebećim plavim očima.
To se neće desiti.
Dakle...
- Evo nas. - Spreman?
Da, spremni smo. Tu smo.
Dugo sam čekala ovaj dan.
Najpre želim da ti se zahvalim što ovo radiš,
i osećam se malo nervozno
jer znam da nisi ljubitelj
ovakvih razgovora,
pa ćemo videti kako će ići i kako se osećamo,
i ako ne želiš da pričaš o bilo čemu, nemoj.
Hvala Mariš, što si me pozvala,
čast mi je, definitivno,
i sve što pitaš, znaj da sam tu za tebe.
Hvala ti.
Najpre bih želela da malo pričamo o našem detinjstvu.
Jer imaš sve te uspomene, na kojima ti zavidim.
Ja nemam uspomene.
Pa, ti...
Možemo li da stanemo malo?
Umesto konkretnih uspomena,
kao da pamtim samo suštinu.
Kao nijanse osobe, ako to ima smisla.
Sećam se njenog prisustva
i sećam se nekih tadašnjih osećanja.
Moram duboko da kopam da bih ih našao.
Ali opšte osećanje
tih ranih dana je bilo dobro.
Kada smo živeli u Teksasu,
i bile smo samo ona i ja,
Džejn Meri TRI GODINE
mogu samo da je zamislim,
Mama 19 GODINA
jer je bila jako mlada.
Moj otac
se zvao Pol Mansfild
U to vreme su bili venčani.
Kada sam bila mala, sećam se, stalno je gledala
sve te filmske zvezde i stalno išla u bioskop,
išle smo zajedno.
Imala je svoje idole.
I želela je da bude jedna od tih zvezda.
Pol Mensfild je bio Teksašanin koji je redovno išao u crkvu.
I uopšte mu se to nije sviđalo.
Ali ona se tome posvetila.
Jurila je taj san na časovima glume.
Imala je tu želju da bude ozbiljna glumica.
I bila je potpuno rešena da to uradi.
Pa je odlučila: "Idem u Kaliforniju, uradiću to."
Pol Mensfild je pošao sa nama.
Ali, shvatio je
da ona neće otići.
Pa je on otišao, a ona i ja smo ostale.
U počektu, išla bi na sve.
Pozirala je.
Učila je da pleše.
Prodavala bombone u pozorištu "Vilton".
Sve, samo da je primete.
A mene je vodila svuda, znate.
Imam mnoštvo sećanja iz tih dana.
Jer je bila samo moja.
Ali, onda ju je primetio agent.
I dogovorio neke audicije.
Ako sam dobro informisan, kada ste prvi put došli u Holivud,
hteli ste da se oprobate u ulozi Jovanke Orleanke.
Nisam pokušavala da dobijem tu ulogu,
izvela sam monolog iz Jovanke Orleanke za Miltona Luisa,
koji je bio šef kastinga u "Paramaunt" studiju
kao audiciju.
I mislio je da traćim svoj,
kako reče, očigledan talenat.
I posvetlio mi je kosu,
utegnuo haljinu, i ovo je rezultat.
U to vreme smo živele u apartmanu u Los Anđelesu,
spajale kraj sa krajem.
A onda, odjednom je dobijala uloge.
ŽENSKA DŽUNGLA
Ti si opasan, Ale i bićeš doveka.
Ali sam došla da ti vratim istom merom.
Ko je pozvao?
Rej Borden.
Sigurni ste?
Naravno, rekao mi je svoje ime. Osim toga, bio je veoma bezobrazan.
Pričali smo o svemu i svačemu
i rekla mi je da je luda za Džonom Facendom.
Džon Facenda?
On je novinar, na televiziji je,
svake večeri.
U jedanaest i petnaest.
NJUJORK, 1955.
Kada ste shvatili šta se dešava?
Verovatno kada sam imala pet ili šest godina.
Imala je 22 godine, bila je na Brodveju.
HOĆE LI USPEH POKVARITI ROKA HANTERA?
KO TUMAČI ULOGE
DŽEJN MENSFILD (Rita Marlou)
Ta predstava "Hoće li uspeh pokvariti Roka Hantera?"
ju je proslavila.
DŽEJN MENSFILD NAJPAMETNIJA GLUPA PLAVUŠA BRODVEJA
Sećam se, živele smo u hotelu "Plaza".
Jednom, bio je Uskrs, bile smo samo ona i ja, i reče:
"Imam iznenađenje za tebe, idi u kupatilo."
I otišla sam i otvorila vrata,
a tamo je bilo na stotine pilića,
i sećam se da smo sele na pod i smejale se
i kikotale.
Samo što ne zaplačem kad se setim.
Jer mogu da je osetim kako me drži i smeje se.
LOS ANÐELES, KALIFORNIJA
Nakon što je majka poginula sa 34 godine,
naša porodica je morala da se suoči sa mnogo toga.
Jedna od njih je da nije imala testament.
Pa je država prodala njene stvari da bi platili njene dugove.
Tek šačicu stvari smo braća, sestra i ja
mogli da zadržimo.
Volim njene male cipele.
Bože.
- I nošene su. - Da, obožavam ih.
Pogledaj ovo.
- Prelepe su. - Da podelim.
- Divne su. - Da.
Za mene, u većini slučajeva se radi o vraćanju izgubljenog.
Čak i fizičkih stvari.
Odlučila sam, najzad, da pretresem naše porodično skladište
jer niko nije otvarao te kutije od 1969. godine.
MENSFILDOVA IZ DALASA JE SADA ZVEZDA
DEVOJKA NE MOŽE DA ODOLI!
Želela bih da su moja braća i sestra sa mnom ovde.
SLIKE
Bože.
Ovo je ona sa Polom Mensfildom.
Isečen je.
Ima mnogo ovoga.
Koga je isekla?
Ne sećam se da smo ovo imali.
Evo tate.
Miki.
Čega se sećaš?
Sigurna sam da je nije preboleo kada smo se sreli.
Jer je umrla 29. juna 1967.
A Miki i ja smo se venčali aprila 1968.
Ali, uvek su sa tobom,
kada jednom nekog voliš, nema šanse da će
ikada da napuste tvoje srce.
Briga me ko, briga me koliko si besan,
nije me ni za šta briga,
ako zaista nekog voliš, on ostaje ovde.
Hajde, društvo.
Miki je bio iz Mađarske.
Sa dvadeset godina je bio šampion u brzom klizanju.
Bio je u državnom fudbalskom timu.
Takođe je plesao adađo.
Došao je u SAD sa sedam dolara u džepu.
I postao je hvatač u cirkusu.
To je bilo pre nego što je odlučio da postane bodibilder.
Postao je Mister Indijanapolisa. Mister Indijane.
Mister Srednjeg zapada Amerike.
I najzad, Mister Univerzum.
Miki bi govorio:
"Ako možeš da sanjaš, možeš i da ostvariš."
Takav je bio Miki.
Nakon što je osvojio titulu Mister Univezuma,
dobio je posao u predstavi
u Njujorku za Mej Vest.
Jedne večeri,
Džejn Mensfild je bila u publici.
Nakon predstave su se upoznali
i to je bio početak...
Lepog perioda njihovih života.
To je bila ljubav na prvi pogled za Mikija, stvarno mislim da jeste.
A on je bio tako fin čovek.
Mogli ste da vidite da je bila srećna.
TEK VENČANI
Bila je velika stvar kada su se venčali.
Da, bila sam srećna.
Stvari su se već
mnogo promenile, znate.
Džejn Mensfild i Miki Hargitej
su upravo izašli iz aviona "Ameriken Erlajnsa".
Okupila se velika gomila.
Džejn Mensfild je prerasla iz potpune anonimnosti
u jednu od najpoznatijih zvezda današnjice.
EKSPLOZIVNA PLAVUŠA
Danas je potpisala višegodišnji ugovor sa "20th Century Fox"-om.
U tom trenutku je bila žena koju su najviše fotografisali u šou-biznisu.
Gđice Mensfild, 1954. godine, ne tako davno,
prodavali ste slatkiše u pozorištu "Holivud".
Čemu pripisujete svoje vrtoglavo uzdizanje do slave?
Pa, Džojs,
evo šta sam uradila.
Iskoristila sam svoj izgled pin-ap devojke da uđem na mala vrata, da tako kažem,
jer to nisam želela da postanem.
Da li vam se sviđa to što radite?
Koristim to kao sredstvo do cilja.
Ne znam da li mi se baš sviđa.
Ali, osećala sam da će mi pomoći,
da dođem do pozicije gde mogu da projektujem sebe,
da ostvarim ono što želim.
Ovo je Rita Marlou, zvezda pozornice, filma, a sada i televizije uživo.
Mislim da je to jako loše ponašanje.
Šta je loše ponašanje?
Da kažeš ženi da je voliš preda mnom.
Džejn, kako vam se sviđa ovde u vazduhoplovnoj bazi "Gus"?
Obožavam mesta gde su muškarci u pripravnosti.
I ne šali se, radar stalno radi "ding-ding".
VEČERAS DODELA NAGRADE ZLATNI GLOBUS
Nalazim se na Beverli Hilsu, u kući Džejn Mensfild
i njenog muža Mikija Hargiteja.
Možete li jedan obilazak?
Naravno, pratite me.
A dnevna soba?
Pokazaću vam dnevnu sobu.
Onaj plaketa gore, Džejn, šta ona predstavlja?
To je naš grb, DŽ i M za Džejn i Mikija.
Glen Hols je ovo oslikao.
Da i murale na klaviru,
Kupidone iza vas.
Imate troje dece.
- Da, ovo je Miki Junior. - Ćao, Miki Juniore.
Izvinite što prvo njega predstavljam.
Drago mi je, gospodine.
Ovo je Džejn Meri, naša ćerkica.
Drago mi je.
A ovo je najmlađi sin, Zoltan Entoni.
Čega se sećaš iz tog doba?
Sećam se da se igrala sa nama
oko bazena.
Bazen je bio u obliku srca.
I bio je ogroman.
- To ti je bilo normalno. - Bilo je.
Takođe smo imali puno životinja.
Volela je životinje.
Sećaš se ocelota? Imali smo ocelota.
Bio je pozadi, u velikom kavezu,
to iza smo zvali džungla.
- Imao si zoološki vrt u detinjstvu. - Imali smo.
Kažem da smo ga mi imali, ali se ničega ne sećam.
Da.
Pitam se kako si se osećao, gledajući ih tako
da kažem većim od života.
Je li ikada postalo normalno?
Marš, teško je, jer kad si dete,
ne znaš ništa drugo, nema normalnosti, nema...
- Znaš. - Da.
Samo...
"Dobro, tako je - kako je. Ovo je moj život."
I to je sve što znaš.
Ali, osećao sam se voljeno i bezbedno.
To je ostavilo najveći utisak.
Sećam se jednom kad je došla i rekla mi je: "Laku noć".
I...
Vratila se deset minuta kasnije,
došla je i tako me lepo zagrlila,
ali sam video da je došla,
pravio sam se da spavam, pa sam onda zaspao.
Da.
HEMET, KALIFORNIJA
Hvala.
Niko mi ne veruje da imam toliko godina.
Napuniću sto godina sledeće godine.
Znači, zovu vas Rasti ili Rej?
- Rasti. - Rasti.
Nek' me zovu kako hoće, samo nek' ne zovu na večeru kasno.
Kada ste je upoznali?
1957.
Angažovala me je da joj pomognem oko pošte obožavalaca,
ali na kraju sam postao njen sekretar za štampu.
Javljao bih se na telefon i zakazivao sastanke,
i slične stvari.
Znate, posao sa javnošću.
Bila je poznata po uvodnim pričama.
Ali, bila je mnogo više od toga.
Uvek je bila u izlogu.
Ispred obožavalaca.
Rekla je:
"Nikada ne okreći leđa kada ti traže autogram,
jer bez njih ne bi bilo mene."
Ali, pitam se koliko taj publicitet zasenjuje vašu glumu.
Jer ste pred publikom isto toliko često
na slikama i novinama kao što ste na filmu.
Da vam kažem, Roberte,
to su dve važne stvari u životu glumice.
Najvažnije je da bude dobra glumica,
da bude jako dobra zvezda.
To je izuzetno važno.
Druga važna stvar je da budete poznati.
Sofija Loren pušta da Džejn Mensfild pobedi u "otkrivenom" duelu
Džejn Mensfild dokazuje da previše otkrivanja nije opasno
PRIČA O DŽEJN MENSFILD
Da kažem da smo sigurno večeras...
Sve što ste radili zajedno je uspevalo.
Da, i te kako.
Da vam kažem, brojala je isečke iz novina.
Bila je detaljna.
Da.
"Šta se desilo sa ovim? Sa ovim?"
O svemu je vodila računa.
Sve je beležila.
RECITE GRUČU
Zdravo, Džejn.
Znao sam ovo od ranije, kada sam se slikao sa tobom.
"Hoće li uspeh pokvariti Roka Hantera".
Da, to je bila smešna predstava.
Bio si moj najslađi glavni glumac.
Da, i najstariji.
Znaš, u stvari ti si, a to sam rekao drugima,
nisi glupa plavuša kojom se predstavljaš.
I mislim da ljudi treba da znaju da si veoma pametna,
sentimentalna i razumna osoba.
A ova čitava tvoja fasada
nije zasnovana na tome ko si ti zaista.
To je lepo od tebe. Hvala.
Mislim da si toga svesna,
Džejn, da je ovo tvoja predstava, zar ne?
To je...
Većina ljudi to ne zna.
Mislim da je ovako:
Javnost plaća novac na blagajni da bi me videli na određeni način,
i...
I dobijaju ono za šta su platili.
Mislim da je to sve deo uloge koju igram kao glumica.
Možeš li da mi kažeš o ulozi koju je igrala, toj ličnosti?
Šta misliš, odakle je ona došla?
To je studio želeo.
BOLJA OD MERILIN MONRO!
I tako,
na neki način, kopirala je Merlin Monro.
To sam ja, tu na plaži.
SVRAB OD SEDAM GODINA
Kosa mi je bila malo duža tada, primećuješ?
Rok Hantington, znam, ja...
Prosto da ga poljubiš,
ali zašto ne sipaš najpre šampanjac, dušo?
Imala sam težak odnos sa tim glasom,
jer nisam razumela
odakle dolazi taj glas, i nervirao me je.
Mislim da ga ni Džejn nije volela,
ali on je doveo tamo gde je bila, pa...
Znaš, ideš tamo gde te vodi.
Šta još imamo kod kuće?
Imamo ocelota i mina pticu.
Ocelota, mislite onog malog tigra?
Da.
"Imam ocelota i mina pticu,
takođe i slona, i..."
Da, to je ona.
Ali, nije uvek tako pričala.
To je lik, na neki način.
To je lik.
To je lik Džejn.
Da li je ikada sa tobom pričala šta je radila?
Pa, nismo pričali o tome. Jednostavno smo živeli tako.
Ali, nije nosila tu čudnu frizuru kod kuće.
Podigla bi kosu maramom i sedela na suncu
bez šminke ili bilo čega kad je kod kuće.
I bila je, znate, samo Džejn.
Imala je sjajan smisao za humor.
Imali smo interfone i kad god bi neko došao u posetu,
vikala bi kroz njih i pravila te čudne zvuke.
Ali, takođe je bila jako elokventna.
Govorila je francuski, italijanski, španski, mađarski.
I želela je da budemo izloženi
još više.
Pa me je odvela u bolnicu "Volter Rid",
da posetimo vojnike koji su se vraćali iz rata.
Veoma je saosećala sa njima.
I želela je da mi pokaže drugi deo života.
Leže tamo i nemaju nikoga.
Nema nikoga da ih drži za ruku i da im kaže "Volim te".
Ta jedna osoba,
potresla sam se jer je izgubio nogu, znate?
A ono što me je najviše potreslo nije da su...
Što niko od njih...
Tako se ponose time što su uradili.
Uopšte nema ogorčenosti, znate?
To nije ličnost koja se pretvara da je neko drugi,
to je bila ona.
Pitam se kako si se osećao
dok si znao ko je ona,
i kako se drugačije ponaša u javnosti.
Nije izgledalo prirodno. Nije mi izgledalo normalno.
Mislim da sam nekako gledao na drugu stranu kada sam čuo...
znaš, glas za javnost.
Jer sam znao da je jako, jako pametna.
EMISIJA EDA SALIVANA
Sviranje na violini, pa na klaviru
vas možda podseća na poznatu priču o dr Semjuelu Džonsonu.
Kada je video malog psa koji hoda na zadnjim šapama,
rekao je: "Ne očekujem da to radi savršeno,
ali sam iznenađen što kuče to uopšte radi."
Što dokazuje da
ne samo što znam da sviram violinu i klavir,
već i znam ko je dr Samjuel Džonson.
Vera Pirs MOJA BAKA (DANMAMA)
Davali ste joj časove plesa i pevanja,"gđo Pirs.
Jesam, Ralfe.
A kada je porasla, išla je na časove klavira i violine.
U stvari, Filip Vilijams is SMU-a je učio Džejni,
i nadao se da će je videti u "Karnegi Holu".
Bila je tako talentovana.
Znate li zašto klavir i violina
nisu imali veću ulogu u onome što je na kraju radila?
Ne znam, jer ne mogu da govorim u njeno ime.
Ali znam da je njen cilj
bio da želi da bude ozbiljna glumica.
Rekla mi je to u samom početku.
I trudila se.
Ne tiče me se,
ali evo šta sam uradila tipu u koga sam bila zaljubljena.
ZALUTALI AUTOBUS 1957.
Slomila mu stolicu o glavu
kad sam ga uhvatila da se ljubi sa nekom ženom na žurci.
Kladim se da to više nije pokušavao.
Ne znam. Nisam ga videla posle toga.
Ali, oženjen je, srećno.
Jesam li preživela?
Veruj mi, lomljenje stolice o nečiju glavu može da učini čuda,
čuda zbog kojih ti čitav život zasija.
Zašto nije imala više takvih uloga?
Jer uloge nisu stizale.
Pa je radila to što je morala.
Merlin Monro je završila svoj divan, tragičan život
na dramatičan način sa 36 godina.
Njeno slavno telo je izneto iz kuće u Holivudu
gde su je pronašli pored prazne bočice tableta za spavanje.
Seks simbol koji je volela da bude,
ali sigurno nije bila glupa plavuša.
Glumica sa potcenjenim ambicijama ka glumi.
Mama se veoma divila Merlin,
ali mislim da je shvatila
da je ta plavokosa ličnost
bila zatvor.
A negde u to vreme,
rekla mi je
da je želela da promeni imidž.
Gđo Mensfild,
da li ima nešto što mrzite kad vas pitaju?
Da. Ne želim da me pitaju za mere tela,
jer su me to već ranije pitali,
a ja ne volim da me to pitaju.
Mislim da je moja figura predstavljana javnosti
mnogo više od mog intelekta.
I želela bih da to promenim.
NOVA MENSFILDOVA NA TAPETI
Džejn, vi ste još jedna lepa ali glupa plavuša.
Vi tražite publicitet.
Kako se osećate u vezi sa takvim predstavljanjem?
Pa, ono nije tačno.
U samom početku sam bila jako kooperativna što se publiciteta tiče,
ali u poslednje vreme nisam mogla,
zbog pravca
u kom se moja karijera trenutno kreće.
"Nova" Džejn Mensfild želi da se dokaže
Džejn, pričali smo neformalno, bez probe.
Ali, zabrinut sam, znaš, ali nisam ozbiljno.
Ali šta je sa tom novom Džejn Mensfild? Mislim, zašto?
- Pa... - Da li si ozbiljna?
Da, veoma.
Imala sam sreće što sam bila prikazana
kao glamurozna devojka dosta godina.
Da, rekao bih da je tako.
Žao mi je. Eto, ode moj novi imidž.
Ne, ali kako možeš da se promeniš?
Kao da pokušavaš da sakriješ padobran.
Znaš, mislim...
Pa, uspela si, u redu.
Ima granice iza koje ne ideš, ali...
Mislim da je to slučaj.
Mislim da je to završeno, i spremna sam da budem ja sada.
Bila sam neko drugi nekoliko godina, i spremna sam da budem svoja.
Sigurna si u vezi sa violinom?
Odsviraću samo par nota.
- Da li lepo sviraš? - Sviram.
Mislim da mora da se opusti. Gudalo je previše zategnuto.
- Rekao bih da jeste... - Šta je tu smešno?
Ne forsiraj sreću.
Koga je briga? Poljubi me.
Vratićemo se uskoro,
ali prvo da čujemo poruku "Muving Dejvid Vajsa".
Možda i više od glume,
njena muzika je simbol za mene
te Džejn koju želim da upoznam.
Pre nekoliko godina, našla sam violinu
za koju sam mislila da je bila njena.
Ispostavilo se da verovatno nije.
Ali sam se obratila osobi
koja je kupila maminu kuću,
deset godina nakon njene smrti,
kantautor Englbert Hamperdink.
Prodao je kuću 2002. godine a nakon toga je srušena.
Ali sačuvao je neke stvari, uključujući mamin klavir,
i nadala sam se godinama da će želeti da mi ga proda.
Zdravo, Džone. Mariška ovde.
Mariška, bože.
Još si prijatelj sa Luiz?
Da.
Rekla mi je
da Englbert želi da proda klavir,
a nisam se čula sa njom mesec dana.
Pokušaću da ti to nađem.
Džone, to bi bilo sjajno. Hvala ti puno.
Ono čemu se stalno vraćam je:
"Da li misliš da je mogla to da uradi drugačije?"
Kada je počinjala, bila je klinka od 21 godinu.
I svi oko nje su je oblikovali.
Nažalost, oko sebe je imala pogrešne ljude,
osim Mikija.
Imam pitanje za tebe.
Kada sam gledala slike koje sam našla u skladištu,
našla sam ovo.
Našla sam sve te slike.
To je Miki.
Sećam se da sam išla tamo i videla je kako seče slike.
Da li je rekla zašto?
Ne sećam se. Mislim, kad je bila loše volje,
držala sam se podalje.
Baš me zanima šta se desilo.
Pitam se kada su stvari krenule loše po njih.
Znaš li šta se dešavalo?
Znam da se nisu slagali
oko toga kako da odgajaju decu.
VOLIM TE, DŽEJNI
Ali, ni karijera joj nije išla dobro.
FOKS DAO OTKAZ MENSFILDOVOJ
Brinula se o budućnosti karijere
pa se vratila ulogama glupe plavuše.
ČITALI STE O NJOJ U "PLEJBOJU"...
Mislim da joj nije bilo lako.
POGLEDAJTE CELU DŽEJN MENSFILD!
Mislim da ni za Mikija nije bilo lako.
Potpuno ju je progutala negativnost.
Jer nije radila ono o čemu je sanjala da će raditi.
I verujem da je postala žrtva
depresije.
Znate, niste svoji kada ste depresivni.
Ali, Miki je rekao da je počelo da biva
veoma teško,
jer Džejn...
Džejn je volela da bude tamo.
Volela je da izlazi.
I upoznala je druge ljude.
Upoznala je druge muškarce, znate,
i brak se raspao.
Mislim da je Mikija duboko povredila Džejn.
Mislim da je...
Mislim da je pogrešila kada se razvela od Mikija.
DŽEJN MENSFILD SE RAZVELA
Miki je bio najpozitivniji uticaj u njenom životu.
I mada je možda osećao mnogo bola,
voleo ju je.
Uvek ju je voleo,
čak i nakon što su se razveli.
A šta se desilo nakon što su se razveli?
Vraćala se Mikiju mnogo puta nakon toga.
I bili bi ponovo zajedno par meseci.
DŽEJN ZOVE MIKIJA
U tom nekom periodu je Džejn bila trudna sa tobom.
OKTOBAR 1963.
Džejn i Miki, dobro došli u Kaliforniju.
Kakav je osećaj vratiti se kući?
Divan je osećaj.
Sjajno je. Stvarno.
Nisam bila kod kuće od prošlog marta.
Bila sam u svakom mestu na svetu, pretpostavljam.
Završila sam film po imenu "Pas jede psa",
sniman u Jugoslaviji i Rimu.
A sada smo se vratili ovde da bi Miki
nastavio svoj rad na televiziji
i da se porodim.
Tako je.
U januaru ili krajem decembra, dobićemo naše četvrto dete.
BEBA BROJ ČETIRI
Ja sam beba broj četiri.
I u vreme kada sam se ja rodila,
mislim da se dosta toga dešavalo.
U sebi imam taj osećaj, i na nekim slikama,
izgleda da me nije mnogo držala.
Kao da je bila negde i radila nešto drugo
a ja sam morala da se snalazim.
Ne znam da li sam imala to vreme zbližavanja sa njom.
Ne znam jesam li to imala.
Ovo su moja deca.
Da li biste nam rekli nešto o njima?
Ovo je Miklos.
Zoltan.
Marija Magdalena.
Mogu li da te pitam nešto o svom imenu?
Jer, na krštenici svuda piše Mariška Magdolna.
- Da. - Zar ne?
Ali vi ste me zvali Marija.
Tako je.
U početku si se zvala Marija.
- Uvek Marija. - Da. U početku.
Jer u "Emisiji Merva Grifina", zove me Marija.
Kako se zoveš, dušo?
Zovem se Marija.
Marin?
Ovo je Marija.
Imala je pravu zavrzlamu oko tvog imena.
Bili smo negde
i novinari su je intervjuisali,
i jedan od njih je pitao:
"Kako je mala Mariška?"
Džejn mu reče: "Zove se Marija. Evo, reći ću vam slovo po slovo.
"M-A-R-I-J-A. Marija."
Spomenuli ste da će moj muž da dođe.
Izašao je na minut.
Možda se vratio. Da li da ga pozovemo?
Mete.
Možemo da dovedemo ekipu. Mete Cimbere.
Zdravo, Mete.
Met Cimber TREĆI MUŽ MOJE MAJKE
Ovo je Džejn Mensfild.
Ne poznajem vas. Kako ste?
Sećam se da je došao u naš život,
i u većini slučajeva je bilo, znaš,
očajavajuće i kao: "Gde je moj tata?"
A onda smo odjednom, postali smo Italijani,
i bilo je: "Zvaćeš me mama, a njega papa."
Ja pomislih, šta, dođavola?
Znaš, bilo je čudno. Da.
A onda, porodični život je počeo da biva nezgodan.
Svađali su se kao divlje mačke, stalno.
Met je imao lošu narav,
ali Džejn to nikada nije priznala.
Ako bi neko to primetio,
rekla bi: "Sve je u redu."
Pitao sam je za to. "Znaš, to su naše svađe. Dobro smo."
Ali, znate, imala bi masnice.
Zašto mislite da se udala za njega?
Jer je bio režiser.
Ali ništa nije uradio za njenu karijeru.
JEDNA NAMEŠTENA SOBA 1966.
Stvari su se menjale za nju 60-tih.
DOSADA SA DŽEJN MENSFILD
Pa je morala da pređe da radi u noćnim klubovima.
Kad pričamo o vašem trenutnom nastupu, šta u njemu ima?
Pevam, malo plešem,
ispričam koji vic, u suštini se lepo zabavljam.
Nisam Džudi Garland što se tiče glasa.
Nisam Sid Šariz što se tiče plesa.
Ja sam zabavljač.
U to vreme je počela da pije,
i uzima tablete.
Pa sam ja zadala sebi da sakrijem burbon
i ispraznim bočice sa tabletama, te stvari.
Bila sam negovateljica.
Mislim da je Met nešto najgore što je moglo da je zadesi.
Jedina dobra stvar iz toga je bio Toni.
A sada, predstavljamo novu bebu
čija je majka zvezda, Džejn Mensfild.
To je nešto specijalno.
Idemo iza kulisa Holivuda, da upoznamo sjajnu prinovu.
Moj otac Met, nikada nije pričao o njoj.
Pretpostavljam da je to šteta,
jer ga nikada nisam pitao, pa i ne znam zašto.
Ali tvoj tata i naša majka,
Ima stvari koje sam čula, kojih sam se oduvek...
- plašila da ti ih spomenem. - Pa...
- Stvari su bile baš ružne. - Da.
- U vezi sa njihovom vezom. - I siguran sam.
Ali...
Ne znam za te loše stvari.
Ne znam da li želim da znam.
Jer, ne želim da ih se sećam,
pošto ne znam kakve bi to koristi imalo.
PEN ARGIL, PENSILVANIJA
11. april 1936.
Herbert V. Palmer, 32 godine,
advokat iz Filisburga, rođen u Pen Argilu, u Pensilvaniji,
iznenada je poginuo u svom autu
dok je vozio uz brdo Moris Strit, u Filisburgu,
u subotu uveče.
Dok je vozio uz brdo, kolabirao je.
Njegova žena je odmah zaustavila auto.
Lekar je proglasio g. Palmera mrtvim zbog srčanog udara.
Iza sebe je ostavio suprugu, gđu Veru Palmer
i ćerku, Veru Džejn.
Moja mama STARA TRI GODINE
Mislim da sada počinjem
da uviđam da je to moja majka.
Ta devojčica čiji je otac umro
kada je imala tri godine,
i bila sa njim u autu.
Počinjem tamo sa Džejn,
počinjemo tamo sa gubitkom.
I kažem: "Poznajem nju."
Da li je uopšte pričala o svom detinjstvu?
Ne, nikada mi nije pričala o tome.
Ali, znam da je izgubila oca.
To je sa sobom nosila čitavog života.
Par puta sam je zatekla kako plače gledajući u njegovu sliku.
Ljudi ne znaju čitavu priču, znaju samo ono što vide.
Nije uvek dobro birala muškarce.
Ali, znate šta,
mislim da sve njene nesreće kreću od trenutka kada joj je otac umro.
I provela je ostatak života, nekako tražeći svog oca,
kao devojčica koja traži svog oca.
JUL 1966.
Godine 1966,
Džejn je najzad želela da se razvede od Meta Simbera.
Džejn Mensfild traži razvod od trećeg muža
I u to vreme,
počela je da izlazi sa svojim advokatom za razvod,
sa tipom po imenu Sem Brodi.
Sem Brodi ADVOKAT ZA RAZVODE MOJE MAJKE
Uopšte mi se nije sviđao. Bilo je mnogo svađe.
Sećam se da sam ušao ujutru u sobu kod majke
i sećam se da je nosila naočare za sunce
i to me je, znate,
dosta potreslo, znate?
Mali dečak, zašto bi mama nosila naočare za sunce?
Ali u jednom trenutku,
skinula ih je i imala je masnice na očima
i sećam se da me je to bolelo.
Znao sam da je bio loš čovek. Znao sam, odmah.
Osećala je da nije imala mnogo.
Ali...
Moj tata INTERVJUISAN 1989.
Nije shvatala jednu stvar, imala je sebe.
A kada osoba izgubi sebe, znate,
izgubi sve.
I pokušao sam da joj kažem da ima sebe.
To je najvažnija stvar.
Jer, mene je oduvek imala.
Znala je to, ali izgleda da joj to ponekad nije bilo dovoljno.
JUN 1967.
Jedne večeri, 1967. godine,
Džejn je bila u Njujorku sa Semom Brodijem
i pozvala je Mikija da dođe u grad.
U to vreme, Miki i ja smo već izlazili.
Pa smo otišli zajedno.
I bila je pretučena, ili šta već, ali nije bila sva svoja.
Pa su ona i Miki otišli na večeru.
Jer je pokušavao da joj pomogne sa Semom.
A onda, dve nedelje kasnije,
otišla je u Biloksi, Misisipi, da izvede šou.
Te večeri je trebalo da odu u Nju Orleans.
Ti, Miki i Zoli ste bili u kolima sa Džejn,
sa vozačem i Semom Brodijem.
I tada se to desilo.
Hoću da kažem nešto, ali neću da pričam o tome,
jer su to poslednji minuti njenog života.
Veoma duboko.
Moja majka.
Da.
Dakle...
Mama se svađala sa osobom ispred auta.
Bio je to Sem.
Želela je da ode od Sema.
I sećam se da je otišla na zadnje sedište.
I otišla je u benzinsku pumpu.
Mislim da je zvala tatu, jer je tata rekao
da ga je zvala.
Pričao sam sa njom sat vremena ranije.
Rekla mi je preko telefona:
"Imamo samo još sat,
sat i po vožnje."
"Kasno je."
"Staviću decu na zadnje sedište
i pustiću ih da spavaju."
A onda je sela na prednje sedište.
I često razmišljam o tome, zašto nije ostala
na zadnjem sedištu sa nama.
Ali, sećam se da me je tešila,
govorila da će biti dobro.
Dvadeset minuta kasnije ili pola sata, kako već,
čuo sam kako glasno vrišti.
I to je bilo to, nastupila je tišina.
Ruke su mi bile u ranama.
I osećao sam da mi se koža ne pomera,
jer je bilo krvi po njima.
Podigao sam pogled i video...
Mislim da sam video mamu na prednjem sedištu.
Bila je neka plavuša,
i okrenula se da nas pogleda
i to nije bila moja mama, znaš,
bio je neko drugi ko nas je našao tu pored puta.
Sećaš li se šta se desilo kad su došli i odveli te?
Zaspao sam.
Išli smo u bolnicu.
Ali sam se probudio u jednom trenutku.
I pogledao sam oko sebe i nisam te video.
I rekao sam: "Gde je Marija?"
A oni su rekli: "Ko je Marija?"
Onda smo se vratili.
Bila si zaglavljena ispod sedišta suvozača.
Imala si povredu glave.
I...
Hvala Bogu.
Hvala Bogu, Zoli se probudio.
DŽEJN MENSFILD I JOŠ DVOJE POGINULI U SAOBRAĆAJCI
POGINULA GLUMICA, ADVOKAT I ŠOFER
DECA SU PREŽIVELA NA ZADNJEM SEDIŠTU
ŽIVIMO DA TE VOLIMO JOŠ VIŠE SVAKOG DANA
Nakon svega što se desilo,
POVREÐENA ĆERKA DŽEJN MENSFILD
Miki je pozvao
i rekao mi je da dođem u bolnicu.
Miki Junior OSAM GODINA
ZOLI ŠEST GODINA
JA TRI GODINE
Kada nam je Bog uzeo Džejn,
sanjala sam je.
Bili smo na fudbalskom terenu
i tu je bila pozornica,
i došla je limuzina.
Vrata limuzine su se otvorila,
a ona je došetala preko celog terena.
I došla je do mene i rekla:
"Drago mi je što se brineš o deci."
"Sjajno ti ide."
To je san,
ali mnogo mi je značio.
Meni je mnogo značio, potpuno smešna stvar.
Ali, mislim da smo vam Miki i ja pružili topao dom.
Naša porodica je pokušavala da izgradi novi život.
Pa je Džejn otišla da živi sa svojim ujakom.
Toni je otišao sa tatom,
a mi smo se preselili u novu kuću.
To su prva sećanja koja imam.
Sećam se da smo bili za kuhinjskim stolom.
Igrala sam igru sa svojim ocem.
Ako ne bih htela da jedem nešto iz tanjira,
krišom bih to prebacila tati, a on bi pojeo.
Slatko smo se smejali, to su bila najlepša vremena.
Ali, leti,
porodica bi otišla u Evropu.
Ponekad bi me poslali kod bake, samu.
Vera Pirs MOJA BAKA ("DANMAMA")
I bila bih tako tužna,
jer sam osećala kao da me odvajaju od porodice.
Onda, kada sam imala 12 godina,
bila sam tamo.
I pričala sam o ocu sa strahopoštovanjem, kao i obično.
Ona me je pogledala, sa jako čudnim izrazom lica,
i rekla: "Ja sam sve što imaš".
I znala sam da je to nešto značilo,
ali nisam znala šta.
Kada sam napunila 21 godinu,
taj tip po imenu Sabin Grej,
koji je vodio klub obožavalaca Džejn Mensfild,
stalno me je zvao i pozivao da dođem.
Govorio je da će biti kao žurka za dan zaljubljenih.
I bio je veoma uporan. Rekao je, znate:
"Veoma bi nam značilo ako biste mogli da dođete."
Pa rekoh: "U redu".
Kada sam stigla,
posteri njenih filmova su bili na zidu
i njene slike na kartonskim isečcima u prirodnoj veličini
i razne stvari koje je sakupio.
Bilo mi je malo čudno.
Ali onda, par godina kasnije,
imala sam 25 godina,
ponovo sam bila pozvana u Sabinovu kuću
i bili smo sami.
Onda mi je rekao:
"Hoćeš li da vidiš Nelsonovu sliku?"
Rekoh: "Ko je Nelson?"
Tada sam...
Mislim da mu je sva krv otišla iz lica,
bio je kao... Beo kao duh.
I pogledao me je, kao u panici i rekao:
"Pa, verovatno nije tačno, verovatno nije."
Pitala sam: "Šta nije tačno?"
Otišao je iza ugla i izvukao tu knjigu
i otvorio je i pokazao mi tu stranu.
Ja nisam mogla da verujem šta vidim.
Jer je izgledao kao muška verzija mene.
Bilo je kao da...
Kao da je pod ispod mene propao.
Kao nekakvo...
Kao da se urušio temelj svega.
Moja infrastruktura se raspala.
I život kakav znam se nepovratno promenio.
Otišla sam da vidim oca.
I ušla sam.
Plakala sam kao kiša, i...
Rekla sam:
"Zašto mi nisi rekao da nisi moj otac?"
"Lagao si me."
A on...
Uzvratio je: "O čemu ti pričaš?"
"Volim te. Ti si mi ćerka."
"Gde si to čula? To je sve sranje."
I razbesneo se više od mene,
uverljivije od mene.
Toliko me je bolelo,
ali videla sam da je njegov bol još gori.
Pa sam odlučila da o tome više neću da pričam.
I da to više nikada neću da mu spomenem.
I nikada i nisam.
Ali, činjenica je,
posle toga su usledile loše godine.
Nikome nisam rekla.
I otišla bih u krevet svake noći u suzama
jer sam se osećala izgubljeno.
Imala sam krizu identiteta.
Jesam li Mariška ili Marija?
Jesam li Mađarica ili Italijanka?
Mislim, sa kim sam u srodstvu? Kome pripadam?
A povrh svega, rođena sam kao rezultat preljube,
kao grešna, nelegitimna greška.
Bila sam tako...
ljuta na majku.
Što me je ostavila u tom haosu.
I povredila mog oca.
Ostavila me da se osećam tako usamljeno i bez oslonca
I da bih preživela,
odsekla sam, odrekla se dela sebe
u kome sam bila ćerka moje majke.
Ali sam shvatila da je tu i druga osoba.
Ko je bila ta druga osoba?
Ne zna za mene?
Nije razmišljao o meni?
Mora da je znao. Zašto me nije potražio?
Bio je zabavljač.
I tako, pet godina kasnije, kada sam imala 30,
prijateljica i ja smo otišle u Atlantik Siti
i otišle na njegovu predstavu.
Nakon predstave,
izašao je, a ja sam rekla:
"Ćao, Nelsone. Ja sam Mariška Hargitej."
"Mislim da si poznavao moju majku."
On me je pogledao
i bukvalno briznuo u plač
i zgrabio moje uvo.
I rekao je: "Trideset godina čekam na ovaj trenutak."
I mislim da smo ostali do pet ujutru,
i pričali.
Rekao je da imam dve sestre.
I rekao mi je sve.
To je bilo pre trideset godina.
I čuvala sam tu tajnu od tada.
LAS VEGAS, NEVADA
Evo nas.
Bila sam budna
cele noći, veći deo noći.
Razmišljala sam o tome da smo ti i ja živeli sa ovom tajnom
od moje 25. godine.
Da.
Čekao sam dugo na ovo.
I hvala ti na strpljenju.
Šališ se?
Kada sam došao u Vegas '65-te, novinar me je pitao:
"Da li ste vi Nelson Sardeli
"koji je imao aferu sa Džejn Mensfild?"
Rekoh: "Učinićete mi uslugu."
Pitao je: "Koju?"
"Pogledajte moju predstavu."
"Ako je loša, razapnite me."
"Završite mi karijeru."
"Ali nemojte da spominjete našu vezu."
Nelson Sardeli, da čujemo aplauz.
ATLANTA, DŽORDŽIJA
MART 1963.
Bio sam na početku karijere
i izvodio predstavu u Atlanti,
i baš te večeri sam odlučio da se prošetam.
Odjednom, video sam gužvu ispred kluba.
I ušao sam u njega.
Dotrčala je konobarica.
Rekla je: "Džejn Mensfild je tu:"
I prišao sam Džejn,
Džejn me je pogledala i progovorila na italijanskom,
znate, rekla je: "Bona sera."
Onda je rekla: "Dođite da gledate moj šou."
Pa sam otišao.
Kada se završio,
rekla je: "Idemo u tvoj auto."
Rekoh: "Opa!"
Gde je moj tata bio tada?
Bilo je svađe u porodici.
Nisu razgovarali jedno sa drugim.
Znači, bila je razdvojena, u kakvim je odnosima bila s tatom?
Bili su razdvojeni. Imali su problema.
Ali, ako ste išli na javna mesta zajedno...
Veoma.
Svuda smo išli zajedno.
Onda smo počeli da nastupamo zajedno.
Onda me je upoznala sa decom.
I otišao sam u Huarez kada se razvodila.
Bio sam tu za nju.
DŽEJN MENSFILD DOBILA RAZVOD
Džejn Mensfild dolazi u El Paso sa prijateljem, Nelsonom Sardelijem.
"Nadam se da ću se udati u skorijoj budućnosti."
Nakon toga, išli smo na snimanje filma
u Nemačkoj.
ČEŽNJA ZA SV. POLOM 1963.
Onda smo iznajmili auto
i vozili se Evropom.
Gde su snimljene ove prelepe fotografije?
Ovo je na Alpima.
Pričaj mi o tome.
To je bilo kada smo ušli u Italiju.
Kada ste saznali da je trudna?
U Nemačkoj.
NIsam to znala. To je...
O, da, da.
Dan očeva, 1963.
"Nelsonu,
ovaj poseban dan je još više poseban svima nama."
"Seme naše večne ljubavi raste
kao mladica koja jednog dana mora da postane snažan hrast."
"Te amo, al di la, Džejn."
"Al di la" znači...
"više od svega", znaš?
"Najdraža mama,
"trenutno prolazim kroz najveće iskušenje u svom životu."
"Ne mogu da se odlučim između Mikija i Nelsona."
"Imam ljubav dva muškarca."
"Veoma duboka ljubav, od obojice."
"Nadam se da će mi Bog pokazati put uskoro,
"jer sam bila u veoma velikoj depresiji."
JUN 1963.
TRI MESECA ZABAVLJANJA
Na kraju putovanja,
otišli smo u katedralu svetog Petra.
RIM, ITALIJA
I rekla je: "Hajde da damo zavete."
Bilo je prelepo.
Onda me je pogledala i rekla:
"Nelsone, kada bismo se venčali,
"a ja ostala trudna sa drugim,
"da li bi me primio natrag?"
Nisam mogao da verujem. Rekoh:
"Kako se usuđuješ da me tako nešto pitaš?"
Razumeš?
To je prosto...
To je bila katastrofa.
I nisam mogao da podnesem.
To je bilo previše.
Rekao sam: "Džejn, sutra ćeš se vratiti u Ameriku, ja ću da ostanem."
"A onda se više nikada nećemo videti."
Znao si da je nosila tvoje dete?
Da.
Mariška, ja to ne poričem.
Kažem, to je bila najveća sramota u mom životu.
Pogrešio sam.
Da li si ikada pričao sa njom?
Izjeda me da sam zauzeo taj stav
da nikada sa njom ne pričam.
Jer je mnogo ljudi platilo cenu
zbog ove afere koju smo imali.
Džejn i Miki, dobro došli u Kaliforniju.
Kakav je osećaj vratiti se kući?
Bilo je sjajno. Zaista jeste.
Nisam bila kod kuće od prošlog marta.
A sada smo se vratili da Miki nastavi sa radom na televiziji
i da se porodim.
Tako je.
Ne mogu da zamislim šta je tvoj otac osećao.
Ali sam mu zahvalan.
Zašto se nisi javio kada sam se rodila?
Kada je tvoja majka umrla,
tvoja baka Vera je želela da uzburkam stvari
i da kažem da si moja, ili šta već.
Ali, u to vreme je Miki bio otac koga si znala.
A tvoja braća su bila tvoja braća.
Šta bih postigao time a da bi tebi bilo od koristi?
Kako su godine prolazile,
imao sam prilike da pričam sa Mikijem Hargitejem.
I rekao mi je:
"Nelsone,
"niko ne mora da mi kaže ko je otac mog deteta."
A ja sam mu rekao:
"Neću te osramotiti ni na koji način."
"Nikada."
Džejn Mensfild ima tri deteta sa svojim drugim mužem,
Mikijem Hargitejem, Mikloša,
i nadam se da dobro izgovaram:
Zoltana i Marišku Hargitej
koje je odgajio otac
nakon smrti njihove majke.
- Mariška, drago mi je. - I meni.
- Miki, lepo što te vidim. - Takođe.
Hvala.
Mariška, koliko vam je otac pričao o majci?
Kakve stvari vam je govorio?
Ona prosto naiđe kao tema u razgovoru
i pričamo o svemu,
mislim da je tako, kad god se spomene.
Pre nego što sam saznala,
da li ste ti i tata ikada pričali o Nelsonu?
Mora da ga je spomenuo.
Ako je i spomenuto, rekao bi: "Ja sam njen otac."
"Ja sam njen otac." Tačka.
Bez obzira kakva sam pitanja ja imala u vezi sa tim,
želela sam da dam Mikiju poštovanje
da bude taj koji će da kaže šta god bilo to što je znao.
Kada se rodila Mariška,
njena majka Džejn Mensfild i ja smo otišli u Mađarsku
i javili mojim roditeljima,
a majka je jako želela da joj dâ ime Mariška.
I tada je postala Mariška. Ona je prava Mađarica.
Miki je bio divan otac.
I bio je prepun ljubavi za vas.
Ali, mislim da je Miki bio sposoban da isključi bol.
Što mislim da je često radio sa Džejn.
Pa je rekao: "Mariška je moja ćerka".
I to je govorio dok nije preminuo.
TRAGIČAN TAJNI ŽIVOT DŽEJN MENSFILD
"Gurnula me je i rekla: 'Nabavi mi tog Italijana'."
"Razgovarao sam sa vlasnikom,
"i uskoro je Ervin prišao Džejninom stolu,
"zgodan Italijan u odelu."
"Predstavio je Italijana kao Nelsona Sardelija,
"izvođača koji je nastupao u drugom klubu u toj ulici."
"Iako nije rečeno ništa značajno,
"to je bio značajan prvi sastanak sa Džejn."
"'On će', reče ona dok smo izlazili iz kluba,
'biti otac mog bambina,
"moje prelepe male italijanske bebe koju sam oduvek želela'."
Šta mislite da bi mislila o vašoj knjizi?
Pa, imala bi neka pitanja, sigurno.
"Zašto si morao to da kažeš? Mogao si da izostaviš."
Mislite da je priča o mom biološkom ocu
bila nešto što vi treba da kažete?
Ono što sam znao o tome, da.
Kada ste je pisali,
jeste li razmišljali kako će uticati na moju porodicu?
Ne.
Žao mi je ako sam svojom knjigom povredio ljude.
Bila je istinita, koliko sam bio upoznat sa stvarima.
Ali nikada nisam želeo da povredim bilo koga i žao mi je ako jesam.
Da ponovo otkrijem svoju priču.
To znači za mene.
Provela sam 35 godina pokušavajući da sakrijem tu priču.
Da ispoštujem svog oca.
Ali, nešto što sam takođe shvatila
je da ponekad, čuvanje tajne ne odaje poštu nikome.
I trebalo mi je dugo vremena da to shvatim.
Razmišljala sam o...
Našem putovanju, jako dugom putovanju.
Da.
I uspone i padove i komplikacije
i radost i tugu i sve.
I...
Rekla bih da smo dugo čekale
na ovaj dan.
Da.
Sećam se kada sam saznala da imam sestru.
Mislim da sam bila prvi razred srednje.
Bili smo veoma otvorena porodica,
ali jedna od fioka u radnom stolu je bila zaključana.
Istina je to da
uvek nekako znate da postoji neka istina,
jer sve što nije istina
je ono što radiš da je zaobiđeš.
Tako da sam, iako mala, znala.
Ne znam, bilo je nečega.
Jednog dana sam otvorila bravu
i izvukla fioku
i videla fasciklu u dubini.
Bila je od tvog dede, odmah nakon smrti tvoje majke.
I pisalo je: "Dragi Nelsone..."
Dobro, reći ću ti šta sam ja sa jedanaest godina mislila da piše.
U suštini bilo je: "Dragi Nelsone,
"znam da imaš decu,
"siguran sam da su dobra,
"ali tu je jedno neverovatno dete, koje je tvoje,
"i bolja je od sve tvoje dece."
To mislim kada kažem da ne znam šta je pisalo,
ali sam ga čitala i pisalo je da je ona tvoja porodica.
I izjurila sam u kuhinju sa pismom
i plakala i rekla: "Šta je ovo?"
On se veoma uozbiljio, i rekao:
"Ne poznajem ovu devojčicu."
"Ova devojčica..." Plakaću sada.
Rekao je: "Ova devojčica ima oca koji je voli,
"kao što i ja volim tebe, ova devojčica je bezbedna."
"I ako je dobro, upravo je izgubila majku,
ne možemo da joj oduzmemo jedinu porodicu koju zna."
To je bila njihova odluka, i zato su ćutali.
I to mi je imalo smisla.
Pa sam nekako to sklonila pod tepih.
A onda, mnogo godina kasnije, srela sam te.
I sećam se, bio ti je rođendan.
Tata i ja smo bili tamo, Keti Kurik takođe,
i stalno je ponavljala: "Znači sada si rod sa Mariškom?"
A mi bismo rekli: "Ne, ona je porodični prijatelj."
Prošetala je krug, vratila se: "Opet mi nije jasno kako ste u srodstvu?"
I sećam se da sam te pozvala i rekla:
"Dakle, moramo da pričamo."
Kako da rešimo to što nam se svetovi sudaraju,
kako to da rešimo?
Ali, to je nešto što je tako...
Tako teško,
da nisam imala mudrosti u to vreme,
da kažem: "Nije tvoje da nosiš to breme."
Moja potreba je bila tako velika,
moja potreba da ispoštujem Mikija.
Ali, činjenica je da sam pogrešila.
Jer ste vi morali da živite sve te godine sa tajnom
i bili ste tako darežljivi prema meni.
I zato, hvala vam.
Imam pitanje.
Kako se osećaš zbog činjenice
da smo rekli istinu ovom pričom?
Kao da će ovo da...
Sada je ispričana. Nema više tajni.
Sve to što se sada dešava...
Sve to je za mene kao da...
Jača i veća sila
mi oprašta za sve greške koje sam počinio.
Nema ništa što mogu da promenim,
ali žalim što sam se isključio
iz života tvoje majke.
Jer mislim da joj se neke stvari ne bi desile.
Da.
Ali, znate, imam još nešto da kažem.
Voleo bih da sam imao još jedan razgovor sa tvojim ocem
pre nego što je umro,
jer bih želeo i njemu da se izvinim.
Jer sam siguran
da sam bio deo njegove patnje.
Hvala što si to rekao.
Pa, to je...
Srećan sam što imam priliku
da mi je data prilika da to kažem.
Imaš 89 godina, uskoro ćeš im reći.
Šta će pisati u mojoj umrlici?
Ti si najbolji.
Lično!
- Je li? - Da, naravno.
Naravno. Ne, jer...
Bože!
Bože, tako si... Dobro.
U redu, onda.
- Zvaću te sutra. - Važi.
Ono o čemu razmišljam je da smo izgubili našu majku,
ali snimanjem ovog filma
joj dajemo novi život.
Ona mi sada izgleda tako živo, na tako prelep način.
Da. U stvari sam pitao Aleksu,
rekao sam: "Aleksa, da li duša ikada umire?"
A Aleksa... Hoćeš da čuješ? Gledaj.
Misliš na onu Aleksu?
Da. Aleksa, da li duša ikada umire?
Sa sajta reginameredith.com, duša nikada ne umire.
Vraća se univerzumu.
Duša nikada ne umire.
Nešto sam ti napravila
od stvari koje sam našla u skladištu.
I želim da ti dam.
Ti si ovo napravila?
- Jesam li to ja? - Čitava knjiga je o tebi.
Bože!
Izgledam kao dama iz "Grej Gardensa".
- Znaš na koga mislim? - Da.
Takođe sam našla neke razglednice koje si pisala mami.
"Najlepšoj mami na celom svetu."
"Tvoje voljeno dete, volim te, Džejn Mari."
Bože, ko bi pomislio da je ovo postojalo svih ovih decenija?
Da ti pročitam ovu.
"Draga mama,
"volim te po danu i volim te po noći,
"ali šta da radim kada mi nisi pred očima?"
"Volim te ujutru i popodne, takođe."
"I ako si tamo gde mislim da jesi,
"nadam se da nisi sa matorim Džekom Parom."
Zezaš me.
"Nadam se da nisi sa onim matorim Džekom Parom."
Dobro. Ovo je tvoj najbolji rad.
Srećna sam što ste ovde danas,
jer ne bih volela da ovo radim bez vas.
- Sve te kutije! - Bože.
- Evo. - Čekaj. Čekaj.
Bože, to su knjige sa novinama.
"Stvaranje nove Merilin."
Klizi.
Bože.
Pogledaj to. Baš je slatko.
Ovde me je prestravilo kad sam gledao u Deda Mraza.
To je tako jezivo.
Svako dete mrzi Deda Mraza u tim godinama.
- Šta ti je to na nozi? - Neko ćebe.
Na nozi?
Sunce ti.
Miki je tražio da to uradim.
Našao je u kutiji. Prešli smo je.
I snimio je.
Momci, ponovo ste moja mlađa braća.
Hajde, hajde.
Bože.
Ovo je Zlatni globus.
Udruženje stranih novinara Holivuda.
Pogledajte. Držite, društvo.
Džejn Mensfild.
Nagrada za svetsku slavu. "21st Senturi Foks".
Značajno.
Znate šta? Možeš ovo da staviš uz svoj.
Da.
Ako biste mi dozvolili, rado.
Zaslužila si.
Bože.
Je li to naše?
Da. Srećan rođendan.
Piter Herman MOJ MUŽ
Hvala ti.
Hvala, hvala ti.
Ne mogu da verujem da ste to uradili.
Provela sam većinu života stideći se svoje majke.
Osobe koje se ne sećam.
Osobe čiji glas nisam želela da čujem.
Osobe čija me je karijera naterala da svoju vodim na drugi način.
Osoba koja je napravila dosta problematičnih odluka
i ostavila me praznu i punu tajni.
Ali, sa šezdeset godina, osećam se drugačije.
Vidim sebe u tebi po prvi put.
Način na koji se osmehuješ.
Način na koji se smeješ.
Takođe imam majčinska osećanja prema tebi.
Imala si šesnaest godina kada si zatrudnela.
Bila si beba kada si počinjala karijeru.
Zato, razumem.
Shvatam koliko si bila povređena.
Tražeći nekoga koga nikada nisi našla.
Jesi li u nekakvoj nevolji?
Ali, imala si toliko toga u sebi.
Odlazim pre nego što se pojavi.
I to je osoba koju sada vidim.
Vidim te, Džejn.
Moja mama, Džejn.
Volim te.
I nedostaješ mi.
U znak sećanja na moje roditelje
ŽIVIMO DA TE VIŠE VOLIMO SVAKOGA DANA
Prevod: Milan Radivojević Za TransPerfect Media