Pirms stundas pa dienesta ieeju ienāca cilvēku bariņš.
Tur bija Džeina Mensfīlda.
Lūk, viņa: apburošā Džeina Mensfīlda.
Jūtos kā cāļu māte - man ir daudz bērnu.
Kā viņus sauc?
Tas ir Mikloss.
Sveiks, Miklos!
- Un... - Marija.
Atvaino, kā tevi sauc?
Kā sauc šo draudziņu?
- Kā tevi sauc? - Zolijs!
- Kā? - Zolijs!
Atrodi sev skatuves bērnu!
Kā tevi sauc, mīlulīt?
Marija.
Mans uzskats ir šāds: ja radi bērnus,
tad bērniem ir jābūt galvenajai prioritātei.
Tas attiecas gan uz kino zvaigznēm, gan uz trauku mazgātājiem.
Ja ar manu karjeru notiks kaut kas slikts,
ja cietīšu autoavārijā,
ja man uz sejas būs rētas vai ja man nebūs kāju...
Ja ar mani notiks kaut kas briesmīgs,
mani bērni arvien būs aprūpēti.
ILGOJOS PĒC TEVIS, MĀMIŅ
ŅUJORKA
Kad nomira mana mamma, man bija trīs gadi.
Man par viņu nav nekādu atmiņu.
Atceros, ka reiz ēdu brokastu pārslas.
Atceros, ka viņa pieskārās maniem matiem.
Bet nezinu, vai šīs atmiņas ir īstas, vai mans izdomājums,
jo vēlējos, kaut tā būtu noticis.
Pēc viņas nāves
no prāta neiziet brīdis,
kad atradu savu bērnības albumu.
Brāļiem un māsai bija savi albumi.
Mikija jaunākā bērnības albums
Caurskatīju savu albumu - tajā praktiski nekā nebija.
Man jau tā nav nekādu atmiņu.
Tukšais albums pastiprina zaudējuma sāpes.
It kā sirdī būtu caurums.
Kad kļuvu vecāka, tēvs man piekodināja:
"Nelasi grāmatas par māti.
"Tiešām nelasi šīs grāmatas."
Viņš teica, ka tajās ir meli un sensacionālas blēņas.
Viņš negribēja, lai es ar to saskaros.
Paklausīju viņam - nelasīju šīs grāmatas.
Kādu laiku izjutu kaunu
par viņas seksa simbola tēlu.
Un par izvēlēm, kas ar to saistītas.
Tāpēc aizvien vairāk distancējos
no domas par mammu.
Taču mana karjera attīstījās,
un man bieži rakstīja cilvēki, kuri zināja,
ka esmu Džeinas Mensfīldas meita.
Viņi bija tikušies vai kopā nofotografējušies.
Tas raisīja spēcīgas emocijas.
"Hargitejas kundze, man ir izrādes
"Džentlmeņiem patīk blondīnes" programma. Tur spēlēja tava māte."
"Mīļā Mariška, draudzējos ar tavu māti un tēvu."
"Sveika, Mariška! Džeina dzīvoja kaimiņos
"un ik dienu vingrinājās vijoļspēlē."
"Mīļā Hargitejas kundze, pieņemiet jūsu mammas piemiņas lietas.
"Tostarp paziņojums par jūsu piedzimšanu un citas lietas."
Džeina un Mikijs Hargiteji ar prieku paziņo
par meitas Mariškas Magdolno piedzimšanu
Saglabāju visus sūtījumus.
Laikam ar to arī viss sākās.
Aizvien biežāk domāju par mammu.
Pandēmijas laikā pat noorganizēju viņas dzimšanas dienas svinības.
Daudz laimes dzimšanas dienā, mīļā Džeina
Reti kurš par godu mirušajai mammai rīko dzimšanas dienas ballīti.
Taču tajā bija kaut kas maǵisks.
Tobrīd man radās sajūta,
ka vēlos viņu iepazīt tuvāk.
- Nevis kā Džeinu Mensfīldu - seksa simbolu,
bet kā vienkārši Džeinu.
Kā manu mammu Džeinu.
Tētis - mans lielais balsts -
2006. gadā nomira.
Man palika daudzi neuzdoti jautājumi.
Arī ar brāļiem un māsu neapspriedām
viņu pieredzi.
Taču tagad vēlos viņu saprast.
Jo šī manis un manas dzīves daļa
arvien šķita kaut kur dziļi noglabāta.
LOSANDŽELOSA, KALIFORNIJA
Zoltans Hargitejs MANS BRĀLIS
Pievilcīgi dēlīši. Man patīk.
Kārtībā?
Iešu uz šejieni. Uzmanīgi.
Džeina Marija Mensfīlda MANA MĀSA
Sabučosimies vecmammas stilā.
Vecmāmiņa mēdza tā sabučoties.
Kārtībā?
Mikijs Hargitejs jaunākais MANS BRĀLIS
Tā. Varam sākt?
Nu...
- Esam puslīdz gatavi. - Puslīdz gatavi...
Nesaprotu, kā tev izdevās mani pierunāt.
Padarīšu tevi par zvaigzni
bērnības atmiņu dēļ.
Tā nebūs.
Tātad...
- Nu tad! - Esi gatavs?
Esam gatavi. Tepat esam.
Tik ilgi gaidīju šo dienu.
Pirmkārt, vēlos pateikties par piedalīšanos.
Pati nervozēju,
Jo zinu, ka neesi sajūsmā par...
šo lietu apspriešanu.
Tad jau redzēs, kā veiksies, un kādas būs izjūtas.
Nerunā par to, ko nevēlies.
Paldies par uzaicinājumu, Mariša.
Jūtos pagodināts.
Lūdz, ko vien vēlies. Darīšu, ko varēšu.
Paldies!
Vispirms vēlos aprunāties par mūsu bērnību.
Jo apskaužu jūs par to, ka jums ir atmiņas.
Man nav atmiņu.
Nu...
Pārtrauciet filmēt brītiņu.
Man ir nevis atmiņas,
bet drīzāk atceros būtību.
Viņas personības iezīmes, ja tā var teikt.
Atceros viņas klātbūtni.
Atceros dažas tā laika sajūtas.
Man jārokas dziļi sevī, lai tās atsauktu atmiņā.
Kopumā noskaņa
agrā bērnībā bija laba.
Tolaik dzīvojām Teksasā.
Dzīvojām divatā.
Džeina Marija trīs gadu vecumā
Viegli viņu iztēlojos.
Mamma 19 gadu vecumā
Viņa bija ļoti jauna.
Manu tēvu
sauc Pols Mensfīlds.
Viņi tolaik bija precējušies.
Atceros, ka manā bērnībā
viņa bieži gāja uz kino un interesējās par kino zvaigznēm.
Viņa iesaistīja arī mani.
Aktieri bija viņas elki.
Viņa vēlējās pati kļūt par zvaigzni.
Pols Mensfīlds bija reliǵiozs teksasietis.
Viņu nekas no tā neinteresēja.
Taču viņa bija apņēmīga.
Viņa mācījās teātra kursos.
Viņa alka kļūt par īstu aktrisi.
Viņai piemita apņēmība to sasniegt.
Viņa nolēma pārcelties uz Kaliforniju, lai sekotu sapnim.
Pols Mensfīlds brauca kopā ar mums.
Taču viņš saprata,
ka viņa nepametīs sapni.
Viņš aizbrauca. Mēs ar mammu palikām.
Sākumā viņa darīja jebkādus darbus.
Viņa bija modele.
Pasniedza dejošanu.
Kinoteātrī strādāja par saldumu pārdevēju.
Darīja visu, lai tiktu pamanīta.
Viņa mani visur veda līdzi.
Man par to laiku ir daudz atmiņu.
Viņa piederēja tikai man.
Bet viņu ievēroja aǵents.
Viņš viņu aicināja uz atlasēm.
Ja pareizi saprotu, tu ieradies Holivudā
pretendēt uz Žannas d'Arkas lomu.
Nepretendēju uz Žannas d'Arkas lomu.
Lasīju Žannas d'Arkas monologu Miltonam Lūisam,
studijas "Paramount" kastinga vadītājs.
Vēlējos piedalīties atlasē.
Viņš uzskatīja, ka neizmantoju lietderīgi
savu acīmredzamo talantu.
Viņš lika man izbalināt matus
un valkāt pieguļošas kleitas. Lūk, tāds ir rezultāts.
Tolaik Losandželosā dzīvojām dzīvoklī
un knapi iztikām.
Pēkšņi viņai piedāvāja lomas.
"SIEVIEŠU DŽUNGĻOS"
Mūžam būsi bīstams, Al.
Taču nu likšu tev justies tā, kā tu liec justies man.
Kurš deva rīkojumu?
Rejs Bordens.
Droši zināt?
Viņš nosauca savu vārdu. Turklāt rupji izturējās.
Pļāpājām par šo un to.
Atzinās, ka ir ieķērusies Džonā Fasendā.
Džonā Fasendā?
Televīzijas ziņu reportierī.
Viņu rāda katru vakaru.
15 minūtes plkst. 23.00.
ŅUJORKA 1955. GADS
Kad aptvēri notiekošo?
Izmaiņas pamanīju piecu sešu gadu vecumā.
22 gadu vecumā viņa bija Brodvejā.
"PANĀKUMU SABOJĀTĀ DZĪVE"
PAR AKTIERU ANSAMBLI
DŽEINA MENSFĪLDA (Rita Mārlova)
Izrāde "Panākumu sabojātā dzīve"
viņai atnesa slavu.
DŽEINA MENSFĪLDA GUDRĀKĀ DUMJĀ BLONDĪNE BRODVEJĀ
Dzīvojām viesnīcā "Plaza".
Reiz tur divatā svinējām Lieldienas.
Viņa teica: "Vannas istabā tevi gaida pārsteigums."
Atvēru vannas istabas durvis.
Tur bija simtiem cālēnu.
Atceros, kā sēdēju uz grīdas un smējos,
un ķiķināju.
Atmiņas rieš asaras.
Atsaucu atmiņā viņas apskāvienu, smaidu un smieklus.
LOSANDŽELOSA, KALIFORNIJA
Pēc mammas nāves 34 gadu vecumā
mūsu ǵimenei bija jārisina dažādas problēmas.
Piemēram, viņai nebija testamenta.
Viņas mantas tika pārdotas, lai segtu viņas parādus.
Mums - brāļiem un māsām -
palika tikai dažas mantas.
Man ir viņas bērnu kurpītes.
Ak Dievs!
- Novalkātas. - Brīnišķīgas.
Paskat!
- Tik apburošas! - Skaties.
- Tik skaistas! - Jā.
Man ir svarīgi atgūt zaudēto.
Tostarp priekšmetus.
Beidzot caurskatīšu ǵimenes mantu glabātavu.
Šīs kārbas nav atvērtas kopš 1969. gada.
MENSFĪLDA NO DALLASAS KĻUVUSI PAR ZVAIGZNI
MEITENE NENOTURĒJĀS
Žēl, ka te šobrīd nav māsas un brāļu.
FILMU MATERIĀLI
Vai dieniņ!
Viņa ar Polu Mensfīldu.
Viņš ir izgriezts.
Oho!
Te tādu ir daudz.
Kuru viņa izgrieza?
Šo neatceros.
Tas ir tētis.
Mikijs.
Ko tu atceries par to laiku?
Kad iepazināmies, viņš viņu aizvien mīlēja.
Viņa gāja bojā 1967. g. 29. jūnijā.
Ar Mikiju apprecējāmies 1968. g. aprīlī.
Aizgājēji paliek mūsos.
Tie, kurus mīlam,
mūsu sirdī dzīvo mūžīgi.
Nav svarīgi, kurš tas ir. Vari dusmoties, cik uziet.
Neraugoties ne uz ko,
tie, kurus patiesi mīlam, mūžam paliek ar mums.
Nāciet!
Mikijs ir dzimis Ungārijā.
20 g. v. viņš bija čempions ātrslidošanā.
Viņš bija valsts futbola izlasē.
Viņš arī dejoja akrobātiskās dejas.
Viņš ASV ieradās ar septiņiem dolāriem.
Strādāja cirkā par trapeces vingrotāju.
Pirms pievēršanās kultūrismam.
Viņš bija Misters Indianapolisa, Misters Indiana,
Misters Midvesta
un visbeidzot Mr. Universe.
Mikijam bija teiciens:
"Visi sapņi ir piepildāmi."
Mikijs tāds bija.
Pēc kronēšanas par Mr. Universe
viņš Ņujorkā piedalījās
Mejas Vestas šovā.
Reiz kādā vakarā
starp skatītājiem bija Džeina Mensfīlda.
Viņi pēc šova iepazinās.
Tā sākās...
brīnišķīga dzīve kopā.
Mikijs viņā iemīlējās no pirmā acu skatiena.
Viņš bija ļoti jauks cilvēks.
Viņa bija acīmredzami laimīga.
TIKKO APPRECĒJUŠIES
Viņu kāzas bija milzīgs notikums.
Jā, biju laimīga.
Daudz kas
ievērojami mainījās.
Džeina Mensfīlda un Mikijs Hargitejs
izkāpj no "American Airlines" lidmašīnas.
Viņus sagaida ļaužu pūlis.
Džeina Mensfīlda no nepazīstamas būtnes
pārvērtusies par zvaigzni ar vērienīgāko publicitāti.
Viņa parakstīja ilgstošas sadarbības līgumu ar "20th Century Fox" .
Viņa ir visbiežāk fotografētā sieviete izklaides industrijā.
Tikai pirms dažiem gadiem - 1954. gadā
Holivudā kinoteātrī strādāji par saldumu pārdevēju.
Kā tu izskaidro straujo kļūšanu par slavenību?
Džoisa,
rīkojos šādi:
iespraucos pa durvīm ar 'pin up' publicitātes palīdzību.
Tā neatspoguļo manas patiesās ambīcijas.
Tev patīk to darīt?
Izmantoju to kā līdzekli.
Gluži neteiktu, ka man tā patīk.
Taču man šķita noderīgi
nonākt starta pozīcijā, no kuras varēju tiekties uz to,
ko patiesībā vēlējos sasniegt.
Esmu Rita Mārlova - skatuves un kino zvaigzne - TV tiešraidē.
Ļoti bezgaumīga uzvedība.
Kas ir bezgaumīgi?
Manā klātbūtnē saukt savu sievu par mīļoto.
Kā tev patīk Gūsbejas gaisa spēku bāze?
Man patīk būt visur, kur vīrieši ir trauksmes gatavībā.
Viņa nejoko. Radari atskaņo trauksmes sirēnas.
BALVU "ZELTA GLOBUSS" PASNIEGŠANA
Atrodos Beverlīhilzā, mājā, kur mīt Džeina Mensfīlda
ar vīru Mikiju Hargiteju.
Izrādīsiet māju?
Protams! Nāciet!
Parādiet viesistabu.
Parādīšu viesistabu.
Kas ir attēlots šajā plāksnē?
Mūsu ǵērbonis ar mūsu vārdu pirmajiem burtiem.
To veidoja Glens Holzs.
Viņš veidoja arī sienu gleznojumus pie klavierēm.
Amoriņus tev aiz muguras.
Jums ir trīs bērni.
- Jā. Mikijs jaunākais. - Sveiks, Mikij jaunākais!
Vispirms iepazīstinu ar viņu.
Priecājos iepazīties!
Mūsu meitiņa Džeina Marija.
Priecājos iepazīties!
Jaunākais dēls Zoltans Entonijs.
Kādas ir tavas atmiņas par to laiku?
Atceros, kā viņa ar mums rotaļājās
pie baseina.
Baseins bija veidots sirds formā.
Tas bija milzīgs.
- Tev tā bija ikdiena. - Tā bija mana ikdiena.
Mums bija daudzi dzīvnieki.
Viņa mīlēja dzīvniekus.
Atceries? Mums bija ocelots.
Mita lielā krātiņā,
ko dēvējām par džungļiem.
- Bērnībā mājās bija zoodārzs. - Mums bija zoodārzs.
Saku: "Mums bija zoodārzs," bet neko neatceros.
Jā.
Interesanti, kā juties, redzot, ka viņi ir tik
spēcīgas un nozīmīgas personības.
Vai tas šķita ikdienišķi?
Grūti spriest, jo bērnībā
jau neko citu nepazīsti. Nav kritēriju.
- Vai ne? - Jā.
Tu tikai...
"Ir tā, kā ir. Tāda ir dzīve. Tāda ir mana dzīve."
Tas ir viss, ko pazīsti.
Jutos mīlēts un drošībā.
Tāds ir galvenais iespaids par to laiku.
Atceros, ka reiz viņa ienāca pie manis novēlēt labu nakti.
Un...
Viņa pēc desmit minūtēm ienāca vēlreiz.
Viņa mani mīļi apskāva.
Redzēju viņu ar vienu aci.
Izlikos aizmidzis un tad iemigu pa īstam.
Jā.
HEMETA, KALIFORNIJA
Paldies!
Neviens netic, ka esmu tik vecs.
Nākamgad man paliks simts gadi.
Tevi saukt par Rastiju vai par Reju?
- Par Rastiju. - Rastijs.
Sauciet kā vēlaties - tikai nesauciet pārāk vēlu uz vakariņām.
Kurā gadā iepazināties?
1957. gadā.
Viņa mani nolīga strādāt ar fanu sūtījumiem.
Pēc kāda laika biju viņas preses sekretārs.
Zvanīju un norunāju tikšanās.
Darīju tādas lietas.
Organizēju visu, kas saistīts ar publicitāti.
Viņa bieži atklāja veikalus.
Taču viņa darīja daudz citu lietu.
Viņa visu laiku bija priekšplānā.
Fanu priekšā.
Viņa mēdza teikt:
"Nekad neatsaki autogrāfu.
"Ja nebūtu viņu, nebūtu arī manis."
Cik lielā mērā publicitāte aizēno aktrises darbu?
Tu esi sabiedrības uzmanības centrā
avīžu dēļ tikpat lielā mērā, kā filmu dēļ.
Teikšu tā, Robert.
Aktrisei dzīvē ir divas svarīgas lietas.
Vissvarīgākā ir spēja būt labai aktrisei
un lieliskai zvaigznei.
Tas ir ārkārtīgi svarīgi.
Taču otra svarīgā lieta ir atpazīstamība.
Sofija Lorēna Džeinai Mensfīldai ļauj uzvarēt atkailinātības divkaujā
Džeina Mensfīlda pierāda, ka kailums nav bīstams
DŽEINAS MENSFĪLDAS DZĪVESSTĀSTS
Droši zinu, kāpēc šovakar te esam...
Viss, ko kopā paveicāt, bija efektīvs.
Jā. Jā.
Viņa skaitīja avīžu rakstu izgriezumus.
Viņa bija pedantiska.
O jā!
"Kas notika tur? Kas notika te?"
Viņa visam sekoja līdzi.
Visam sekoja līdzi.
SAKI TO GROUČO
Sveika, Džeina!
Zināju to jau tad, kad kopīgi veidojām filmu.
"Panākumu sabojāto dzīvi".
Smieklīga filma.
Tu biji bezgala mīlīgs partneris galvenajā lomā.
Un arī pagalam vecs.
Citiem saku,
ka patiesībā neesi dumja blondīne, par kādu izliecies.
Skatītājiem jāzina, ka tu patiesībā esi gudra,
sentimentāla un saprotoša būtne.
Tu valkā masku,
kas neatspoguļo to, kāda patiesībā esi.
Cik mīļi! Paldies!
Tu to apzinies.
Tu tikai tēlo, vai ne?
Ak! Ir tā...
Daudzi to nezina.
Man šķiet, ka ir tā.
Skatītāji kinoteātra kasē maksā naudu, lai redzētu mani tādu, kādu vēlas redzēt.
Un...
Viņi saņem to, par ko maksā.
Es kā aktrise spēlēju šo lomu.
Pastāsti par viņas radīto tēlu - iestudēto lomu.
Kā tā, tavuprāt, radās?
To vajadzēja filmu kompānijām.
LABĀKA PAR MERLINU MONRO!
Tāpēc
viņa kopēja Merlinu Monro.
Tā esmu es - pludmalē.
"SEPTĪTĀ GADA DRUDZIS" 1955. GADS
Pamanīji, ka man tad bija garāki mati?
Ak Rok Hantington, zinu...
Vēlos tevi noskūpstīt.
Bet vispirms ielej šampanieti, mīlniek!
Man bija grūti pieņemt šo balss toni,
jo nesapratu šo toni.
Tas mani sadusmoja.
Džeinai nez vai tas patika,
bet pateicoties tam, viņa guva panākumus.
Viņa darīja to, kas jādara.
Kas vēl jums mājās ir?
Mums ir ocelots un mainas putns.
Ocelots? Mazais tīǵerītis?
Jā.
"man ir ocelots un mainas putns,
"un mums ir arī zilonis un..."
Jā, viņas balss.
Bet viņa tā nerunāja visu laiku.
Viņa it kā iejutās tēlā.
Jā, tas bija tēls.
Džeinas tēls.
Viņa ar tevi apsprieda savu rīcību?
Mēs par to nerunājām. Tā bija mūsu ikdiena.
Bet viņai mājās nebija šo jocīgo manieru.
Viņa matus saņēma ar lakatu copē un sēdēja saulē
bez kosmētikas.
Viņa bija vienkārši Džeina.
Ar lielisku humora izjūtu.
Mūsu mājā bija domofoni. Kad mājā bija ciemiņi,
viņa domofonā bļaustījās un izdvesa savādas skaņas.
Viņa prata izcili izteikties.
Prata franču, itāļu, spāņu un ungāru valodu.
Viņa mums rādīja
dažādību.
Viņa mani aizveda uz militāro hospitāli
pie kara veterāniem.
Viņa dedzīgi juta viņiem līdzi.
Viņa man rādīja arī šo dzīves pusi.
Viņi guļ gultā. Neviena nav līdzās.
Neviens netur roku un nesaka "es tevi mīlu".
Tur sastapu kādu vīrieti,
kuram bija amputēta kāja.
Mani visvairāk skumdina fakts, ka viņi...
Ka neviens...
Ka viņi lepojas ar paveikto.
Viņi nejūt rūgtu nožēlu.
Tur viņa neizlikās.
Tur viņa bija patiesa.
Interesanti - kā tu juties,
pazīstot viņu tādu, kāda viņa ir,
un vienlaikus dzirdot viņas uzspēlēto toni sabiedrības priekšā.
Man šis tonis šķita nedabisks un nelāgs.
Novērsos, līdzko izdzirdēju
sabiedrībai paredzēto balss toni.
Jo zināju, ka viņa ir ārkārtīgi gudra.
EDA SALIVANA ŠOVS 1957. GADS
Mana vijoles un klavieru spēle
atgādina slaveno nostāstu par dr. Semjuelu Džonsonu.
Reiz viņš ieraudzīja uz pakaļkājām staigājošu suņuku.
Viņš teica: "Negaidām, ka suņuks to darīs nevainojami,
"jo brīnāmies, ka suņuks prot darīt kaut ko tādu."
Un nu redzat,
ka es ne vien protu spēlēt vijoli un klavieres,
bet arī zinu, kas ir dr. Semjuels Džonsons.
Vera Pīrsa MANA VECMĀMIŅA (VECMAMMA)
Vedāt viņu uz dziedāšanas un dejošanas nodarbībām.
Jā, vedu, Ralf.
Kad viņa paaugās, mācījās spēlēt vijoli un klavieres.
Viņas skolotājs Filips Viljamss
cerēja vērot viņas koncertu Kārnegija koncertzālē.
Viņai ir liels talants.
Zini, kāpēc klavierēm un vijolei
viņas karjerā nebija lielas nozīmes?
Nezinu. Nevaru runāt viņas vārdā.
Taču zinu, ka viņai bija mērķis
kļūt par nopietnu aktrisi.
Viņa jau pašā sākumā to man teica.
Viņa tiešām centās.
Tā nav mana darīšana.
Izstāstīšu, ko reiz nodarīju mīļotajam vīrietim.
"NOKLĪDUŠAIS AUTOBUSS" 1957. GADS
Pret viņa galvu salauzu krēslu.
Ballītē pieķēru viņu skūpstāmies ar kādu mamzeli.
Gan jau viņš tā vairs nerīkojās.
Nezinu. Kopš tā laika neesmu viņu redzējusi.
Viņš ir precējies. Laimīgi precējies.
Vai man izdevās dzīvē iekārtoties?
Krēsla salaušana pret vīrieša galvu paver ceļu brīnumiem.
Brīnumiem, kas izdaiļo dzīvi.
Kāpēc viņai nebija vairāk tādu lomu?
Viņai nepiedāvāja tādas lomas.
Viņa darīja to, kas jādara.
Merilinas Monro brīnišķīgā un traǵiskā mūža beigas
dramatiski pienāca 36 gadu vecumā.
Slaveno līķi ratos izved no viņas mājas Holivudā,
kur to atrada blakus tukšai miegazāļu pudelītei.
Viņa baudīja seksa simbola statusu.
Viņa noteikti nebija dumja blondīne.
Viņas aktrises karjeras ambīcijas tika novērtētas par zemu.
Mamma apbrīnoja Merilinu.
Taču viņa saprata,
ka blondīnes tēls
viņu ierobežo.
Tobrīd
viņa man teica,
ka vēlas mainīt šo tēlu.
Mensfīldas kundze,
vai ir kāds jautājums, kas jūs kaitina?
Jā. Man nepatīk jautājumi par maniem auguma dotumiem.
Man bieži par tiem vaicā.
Man nepatīk šie jautājumi.
Mans augums tiek atspoguļots
krietni vairāk par manu intelektu.
Šajā ziņā vēlos panākt pārmaiņas.
MENSFĪLDAS JAUNAIS TĒLS
Džeina, tu esi kārtējā skaistā, dumjā blondīne.
Tu tikai vēlies publicitāti.
Kā tu vērtē šādus viedokļus?
Tie neatbilst patiesībai.
Karjeras sākumā publicitātes dēļ darīju visu, ko man lika,
taču pēdējā laikā to nespēju,
jo šobrīd mana karjera virzās
noteiktā trajektorijā.
"Jaunā" Džeina Mensfīlda vēlas pašapliecināties
Tikko neformāli sarunājāmies bez scenārija.
Es raizējos - lai gan ne gluži nopietni raizējos.
Kas tā par jauno Džeinu Mensfīldu? Kāpēc?
Šī iecere ir nopienta?
Jā, šī iecere ir nopietna.
Man ļoti veicās, jo tiku plaši atspoguļota
kā glamūrīga meitene diezgan daudzus gadus.
Jā, piekrītu.
Te nu bija mans jaunais tēls.
Kā tu spēsi mainīties?
Kā noslēpt izpletni?
Vai ne...
Tev tas izdevās.
Pastāv nepārkāpjama robeža.
Tur jau ir tā lieta.
Kas bijis - bijis. Pienācis laiks būt tādai, kāda esmu.
Vairākus gadus iejutos citā tēlā, bet nu vēlos būt es pati.
Nopietni? Spēlēsi vijoli?
Nospēlēšu dažas taktis.
- Labi proti spēlēt? - Protu spēlēt.
Jāpalaiž vaļīgāk lociņš.
- Teikšu tā... - Kas tur smieklīgs?
Nejautā, ja nevēlies dzirdēt atbildi.
Liec nost un noskūpsti mani.
Tūlīt atgriezīsimies,
bet vispirms ziņa no Deivida Vaiza.
Laikam ne tik daudz viņas lomas,
bet gan drīzāk viņas mūzika simbolizē
to Džeinu, ko tik karsti ilgojos iepazīt.
Pirms dažiem gadiem man izdevās sameklēt vijoli,
kas it kā piederējusi viņai.
Izrādījās, ka laikam tomēr nepiederēja.
Bez tam sazinājos
ar mammas mājas pircēju,
kurš to nopirka desmit gadus pēc viņas nāves.
Tas bija dziesminieks Englberts Hamperdinks.
Viņš 2002. gadā māju pārdeva. Pēc tam to nojauca.
Taču viņš šo to paturēja, tostarp, mammas klavieres.
Jau daudzus gadus ceru, ka viņš būs ar mieru no tām šķirties.
Sveiks, Džon! Zvana Mariška.
Mariška! Debestiņ!
Vai vēl draudzējies ar Luīzi?
Jā.
Viņa man izstāstīja,
ka Englberts vēlas pārdot klavieres.
Bet jau mēnesi neesam sazinājušās.
Mēǵināšu kaut ko noskaidrot.
Būtu brīnišķīgi. Mīļš paldies!
Manā prātā aizvien maļas jautājums:
"Vai viņa varēja rīkoties citādāk?"
Viņa sāka karjeru kā 21 g. v. bērns.
Apkārtējie veidoja viņas personību.
Diemžēl ap viņu bija nelabvēlīgi cilvēki.
Izņemot Mikiju.
Vēlos tev ko vaicāt.
Pētot mantu glabātavā uzietās fotogrāfijas,
ieraudzīju lūk, ko.
Ieraudzīju šādas fotogrāfijas.
Tas ir Mikijs.
Reiz iegāju telpā un ieraudzīju, kā viņa graiza fotogrāfijas.
Viņa paskaidroja, kāpēc?
Neatceros. Ja viņai bija slikts garastāvoklis,
turējos no viņas pa gabalu.
Mani interesē, kas notika.
Nez, kad starp viņiem sākās nesaskaņas?
Vai zini, kas starp viņiem notika?
Viņiem atšķīrās viedokļi
par bērnu audzināšanu.
MĪLU TEVI, DŽEINIJ!
Turklāt viņai neveicās karjerā.
"FOX" ATLAIŽ MENSFĪLDU
Viņa raizējas par karjeras nākotni.
Viņa atsāka spēlēt dumjas blondīnes.
LASĪJĀT PAR VIŅU ŽURNĀLĀ "PLAYBOY"
Viņai nebija viegli to darīt.
NU DŽEINU MENSFĪLDU REDZĒSIET VISĀ PILNĪBĀ
Arī Mikijam neklājās viegli.
Viņu pilnībā pārņēma negatīvisms.
Viņai nebija iespējas darīt to, par ko sapņoja.
Man šķiet, ka viņa...
krita depresijā.
Ciešot no depresijas, cilvēks zaudē savu īsto "es".
Mikijs stāstīja, ka viņu attiecības
nopietni sašķobījās,
jo Džeina...
Džeinai patika būt cilvēkos.
Viņai patika būt cilvēkos.
Viņa iepazinās ar citiem.
Viņa satikās ar citiem vīriešiem.
Laulība izjuka.
Džeina ārkārtīgi sāpināja Mikiju.
Manuprāt...
šķiroties no Mikija, viņa izpostīja savu dzīvi.
DŽEINA MENSFĪLDA ŠĶIRAS
Mikijs labvēlīgi ietekmēja viņas dzīvi.
Lai gan viņš bija sāpināts,
viņš viņu mīlēja.
Viņš arvien viņu mīlēja -
arī pēc šķiršanās.
Kas notika pēc šķiršanās?
Viņa bieži atgriezās pie Mikija.
Viņi vairākus mēnešus atkal bija pāris.
DŽEINA SAZINĀS AR MIKIJU
Tajā laikā Džeina bija stāvoklī - gaidīja tevi.
1963. GADA OKTOBRIS
Džeina un Mikij, laipni lūgti Kalifornijā!
Kāda ir sajūta atkal būt mājās?
Sajūta ir brīnišķīga.
Ir tik lieliski! Patiešām.
Kopš marta neesmu bijusi mājās.
Lai gan esmu apbraukājusi visu pasauli.
Nupat pabeidzu filmēties filmā "Uzvar stiprākais"
Dienvidslāvijā un Romā.
Atgriezāmies šeit, jo Mikijs
turpinās strādāt televīzijā.
Un mums būs bērniņš.
Tieši tā.
Mums janvārī vai decembra nogalē piedzims ceturtais bērns.
CETURTAIS BĒRNIŅŠ
Esmu ceturtais bērniņš.
Manas piedzimšanas laikā
viņu daudz kas nomāca.
Man ir sajūta, ka fotogrāfijās ir redzams:
viņa neturēja mani rokās diez cik daudz.
Šķita, ka viņa nodarbojas ar kaut ko citu.
Man tas bija jāpieņem.
Nezinu, vai mums izveidojās cieša saikne.
Nezinu, vai man tāda bija.
Lūk, mani bērni.
Pastāstīsi kaut ko par viņiem?
Lūk, Mikloss.
Zoltans.
Marija Magdalēna.
Vai drīkstu vaicāt par savu vārdu?
Manā dzimšanas apliecībā rakstīts "Mariška Magdolna".
- Jā. - Vai ne?
Bet jūs mani saucāt par Mariju.
Taisnība.
Tevi sākumā sauca Marija.
- Visu laiku Marija. - Jā. Sākumā.
Merva Grifina šovā viņa mani stāda priekšā kā Mariju.
Kā tevi sauc, mīlulīt?
Mani sauc Marija.
Morīna?
Tā ir Marija.
Viņa ļoti pievērsa uzmanību tavam vārdam.
Kaut kur viesojoties,
viņu intervēja mediju pārstāvji.
Reportieris vaicāja:
"Kā klājas mazajai Mariškai?"
Džeina atbildēja: "Viņu sauc Marija. Nosaukšu pa burtiem.
"M-A-R-I-J-A. Marija."
Minēji, ka mums piebiedrosies mans vīrs.
Viņš uz brīdi izgāja.
Varbūt jau atnāca atpakaļ. Pasauksim viņu?
Met!
Lai visa banda būtu kopā. Met Simber!
Sveiks, Met!
Mets Simbers MAMMAS TREŠAIS VĪRS
Lūk, Džeina Mensfīlda.
Neesam pazīstami. Kā klājas?
Atceros viņa ienākšanu mūsu dzīvē.
Lielākoties jutos
satriekts un ilgojos pēc tēta.
Pēkšņi bijām itāļi.
"Sauc mani par "mamā" un viņu par "papā"".
Mana reakcija bija: "Pie velna!"
Tas bija ļoti savādi.
Ģimenes dzīve nepavisam nebija spoža.
Viņi visu laiku kašķējās.
Mets bija nesavaldīgs.
Bet Džeina to nekad neatzina.
Ja kāds viņai darīja pāri,
viņa teica, ka viss ir kārtībā.
Vaicāju viņai par to. Viņa teica, ka tie ir tikai nieka kašķi un ka viss ir labi.
Bet viņai bija zilumi.
Kāpēc viņa ar viņu precējās?
Jo viņš bija režisors.
Bet viņš viņai nepalīdzēja veidot karjeru.
MĒBELĒTA ISTABA 1966. GADS
60. gados viņas karjerā bija pārmaiņas.
APNICĪGĀ DŽEINA MENSFĪLDA
Viņai nācās strādāt naktsklubos.
Ko tieši tu dari savā jaunākajā projektā?
Dziedu un mazliet dejoju,
jokoju un kopumā izbaudu uzstāšanos.
Man nav balss kā Džūlijai Gārlandai.
Nedejoju tik izcili kā Sida Čerisa.
Vienkārši izklaidēju skatītājus.
Tajā laikā viņa sāka lietot alkoholu
un tabletes.
Atļāvos slēpt viskiju un...
izmest tabletes.
Pieskatīju viņu.
Mets bija sliktākais, kas ar viņu noticis.
Vienīgā labā lieta šajās attiecībās bija Tonijs.
Iepazīsimies ar tikko dzimušu bērniņu,
kura māte ir slavenā Džeina Mensfīlda.
Īpašs notikums.
"Holivudas slavenību ziņās" iepazīsimies ar jaunpienācēju.
Mans tēvs Mets nekad viņu nepieminēja.
Žēl gan.
Pats nekad neko nejautāju. Nezinu, kāpēc.
Tavs tēvs un mūsu māte...
Esmu dzirdējusi nostāstus,
- kurus baidos ar tevi apspriest. - Nu...
- Pagalam nepatīkamus nostāstus. - Jā.
- Par viņu attiecībām. - Tā noteikti bija.
Bet...
Bet nezinu, tieši kādas briesmīgas lietas notika.
Nez vai vēlos to zināt.
Nevēlos, lai tas mani nomāktu.
Nezinu, kāda tam būtu jēga.
PENARGILA, PENSILVĀNIJA
1936. gada 11. aprīlis.
32 g. v. Herberts Palmers,
Penargilā, Pemsilvānijā dzimušais advokāts no Pilipsbergas,
pēkšņi nomira savā automašīnā,
braucot pa Morisstrītu Filipsbergā.
Tas notika sestdienas vakarā.
Viņš saļima, braucot augšup pakalnā.
Viņa sieva nekavējoties apturēja mašīnu.
Ārsts konstatēja Palmera nāvi sirds infarkta dēļ.
Par viņa nāvi sēro sieva Vera Palmere
un meita Vera Džeina.
Mana mamma TRĪS GADU VECUMĀ
Laikam manas mātes meklējumi
patiesībā jāsāk šeit.
Mazajai meitenītei nomira tēvs,
kad viņai bija trīs gadi.
Viņa arī tajā brīdī bija mašīnā.
Šeit sākas Džeinas stāsts.
Tas sākas ar zaudējumu.
Izsaucos: "Pazīstama sajūta."
Vai viņa tev stāstīja par savu bērnību?
Nē, viņa man nestāstīja par savu bērnību.
Bet zinu, ka viņa zaudēja tēti.
Viņa visu mūžu sevī glabāja šo pārdzīvojumu.
Vairākkārt redzēju viņu raudam, raugoties viņa fotogrāfijā.
Cilvēki nezina visu patiesību. Viņi zina tikai to, ko redz.
Viņa ne vienmēr prātīgi izvēlējās vīriešus.
Bet - vai zini?
Manuprāt, viņas ciešanu cēlonis bija tēva nāve.
Viņa visu mūžu meklēja tēvu.
Jauna meitene, kura meklē tēvu.
1966. GADA JŪLIJS
1966. gadā
Džeina beidzot šķīrās no Meta Simbera.
Džeina Mensfīlda šķiras no trešā vīra
Tajā laikā
viņa sagāja kopā ar savu šķiršanās advokātu
Semu Brodiju.
Sems Brodijs MAMMAS ŠĶIRŠANĀS ADVOKĀTS
Man viņš it nemaz nepatika. Viņi bieži strīdējās.
Reiz kādā rītā iegāju mammas istabā.
Viņa bija uzlikusi saulesbrilles.
Brīnījos
un satraucos.
Kāpēc mazā zēna mamma valkā saulesbrilles?
Tad kādā brīdī
viņa tās noņēma, un viņai bija uzsistas acis.
Atceros, kā pārdzīvoju.
Uzreiz sapratu, ka viņš ir ļauns.
Viņai šķita, ka viņai nekā nav.
Bet...
Mans tēvs INTERVIJĀ 1989. GADĀ
Bet viņa neaptvēra, ka viņa aizvien ir viņa pati.
Pazaudējot sevi...
Cilvēks zaudē visu.
Centos viņai iestāstīt: "Tu aizvien sev esi."
Tas ir pats svarīgākais.
Arvien biju viņai līdzās.
Viņa to apzinājās, bet reizēm viņai ar to bija par maz.
1967. GADA JŪNIJS
Kādā vakarā 1967. gadā
Džeina ar Semu Brodiju bija Ņujorkā.
Viņa zvanīja Mikijam un lūdza braukt pie viņas.
Tolaik jau ar Mikiju bijām pāris.
Kopā braucām pie viņas.
Viņa bija piekauta un ne savā ādā.
Viņa ar Mikiju devās vakariņot.
Viņš viņai centās palīdzēt atrisināt Sema problēmu.
Pēc divām nedēļām
viņa brauca uzstāties Biloksi pilsētā Misisipi.
Pusnaktī viņai bija paredzēts braukt uz Ņūorleānu.
Jūs ar Mikiju un Zoliju bijāt mašīnā kopā ar Džeinu,
šoferi un Semu Brodiju.
Tad notika tas.
Vēlos kaut ko teikt, tomēr par to nerunāšu.
Tās bija viņas mūža pēdējās minūtes.
Tik sāpīgi.
Mana māte.
Jā.
Tātad...
Māte strīdējās ar priekšējā sēdeklī sēdošo
Semu.
Viņa vēlējās aiziet no Sema.
Viņa apsēdās aizmugurējā sēdeklī.
Viņa iegāja benzīntankā
zvanīt tētim - tētis teica...
ka viņa viņam zvanīja.
Runāju ar viņu stundu pirms avārijas.
Viņa man telefonsarunā teica:
"Mums jābrauc vēl tikai stundu
"vai pusotru stundu.
"Ir vēls.
"Iesēdināšu bērnus aizmugurējā sēdeklī
"un likšu viņus gulēt."
Un tad viņa pārsēdās priekšējā sēdeklī.
Bieži prātoju, kāpēc viņa nepalika
pie mums aizmugurējā sēdeklī.
Atceros, ka viņa mani mierināja
un sacīja, ka viss būs labi.
Pēc 20 minūtēm vai pusstundas
viņa skaļi iekliedzās.
Un viss. Klusums.
Manas rokas klāja stikla gabaliņi.
Āda šķita nekustīga,
jo to viscaur klāja asinis.
Paskatījos augšup un ieraudzīju savu...
Man šķita, ka priekšējā sēdeklī sēž mamma.
Tur bija blonda sieviete.
Viņa pagriezās un skatījās uz mums.
Izrādījās, ka tā nav mamma.
Tā bija svešiniece, kura mūs ieraudzīja ceļa malā.
Vai atceries, kas notika pēc jūsu izglābšanas?
Iemigu.
Braucām uz slimnīcu.
Kādā brīdī pamodos.
Raudzījos apkārt, bet tevi neredzēju.
Jautāju: "Kur ir Marija?"
Man atjautāja: "Kāda Marija?"
Braucām atpakaļ.
Tu biji iestrēgusi zem pasažieru sēdekļa.
Tev bija savainota galva.
Un...
Paldies Dievam!
Par laimi, Zolijs nāca pie samaņas.
DŽEINA MENSFĪLDA UN VĒL DIVI CILVĒKI GĀJUŠI BOJĀ AUTOAVĀRIJĀ
AKTRISE, ADVOKĀTS UN ŠOFERIS GĀJUŠI BOJĀ
AIZMUGURĒJĀ SĒDEKLĪ ESOŠIE BĒRNI IZDZĪVOJUŠI
AR KATRU DIENU AIZVIEN VAIRĀK TEVI MĪLAM
Pēc notikušā...
DŽEINAS MENSFĪLDAS AVĀRIJĀ CIETUSĪ MEITA
piezvanīja Mikijs.
Un lūdza braukt uz slimnīcu.
Mikijs jaunākais ASTOŅI GADI
ZOLIJS SEŠI GADI
ES TRĪS GADI
Īsi pēc tam, kad Dievs aizsauca Džeinu,
redzēju viņu sapnī.
Bijām futbola laukumā.
Tur bija skatuve.
Piebrauca limuzīns.
Limuzīna durvis atvērās.
Viņa gāja pāri visam laukumam.
Viņa pienāca man klāt un teica:
"Tik ļoti priecājos, ka tu rūpējies par bērniem.
"Tev tas lieliski izdodas."
Tas bija tikai sapnis,
tomēr ļoti nozīmīgs.
Cik muļķīgi, ka man tas šķita tik nozīmīgs!
Man šķiet, ka abi ar Mikiju nodrošinājām mīlošu vidi.
Mūsu ǵimene sāka veidot dzīvi no jauna.
Džeina Marija apmetās pie tēvoča.
Tonijs dzīvoja pie sava tēva.
Mēs pārcēlāmies uz citu māju.
Tās ir manas pirmās atmiņas.
Atceros, kā visi sēdējām pie virtuves galda.
Ar tēti spēlējām spēli:
ja man kaut kas negaršoja,
slepus ēdienu iedevu tētim, un viņš to apēda.
Bieži smējāmies. Mums bija laimīga dzīve.
Bet vasarās
ǵimene brauca uz Eiropu.
Reizēm mani vienu pašu veda pie vecmāmiņas.
Vera Pīrsa MANA VECMĀMIŅA (VECMAMMA)
Es tur skumu,
jo jutos atšķirta no ǵimenes.
Reiz 12 gadu vecumā
biju pie vecmāmiņas.
Ar apbrīnu runāju par tēvu - kā parasti.
Viņa uz mani savādi paskatījās
un teica: "Tev esmu tikai es."
Nojautu, ka tas kaut ko nozīmē,
bet nezināju, ko tieši.
21 gada vecumā
kāds vīrietis vārdā Seibins Grejs,
Džeinas Mensfīldas fanu kluba vadītājs,
bieži man zvanīja un aicināja ciemos.
Viņš stāstīja par plānotajām Valentīna dienas svinībām.
Seibins bija neatlaidīgs.
Teica, viņi ļoti gaida mani ciemos.
Beigās biju ar mieru.
Aizbraucu uz turieni.
Pie sienām bija viņas filmu plakāti,
viņas attēli pilnā augumā
un dažādas lietas no viņa kolekcijas.
Jutos tur mazliet neērti.
Dažus gadus pēc šī notikuma,
25 gadu vecumā,
Seibins atkal mani uzaicināja pie sevis.
Bijām tur divatā.
Viņš man vaicāja:
"Vai vēlies redzēt Nelsona fotogrāfiju?"
Jautāju: "Kas tas par Nelsonu?"
Tajā mirklī
viņš nobālēja.
Viņa seja bija balta kā krīts.
Viņš pārbijies raudzījās manī un teica:
"Tā droši vien nav taisnība."
Jautāju: "Kas nav taisnība?"
Viņš izvilka kādu albumu,
atvēra tajā kādu lapu un man to parādīja.
Nespēju noticēt savām acīm.
Viņš izskatījās pēc manas vīrieša versijas.
Man bija sajūta...
It kā zem kājām būtu zudis pamats.
Bija tā, it kā...
Būtu nojaukti pilnīgi visi balsti.
Visa mana infrastruktūra izira.
Mana dzīve vienā mirklī apvērsās kājām gaisā.
Aizbraucu pie tēva.
Iegāju mājā.
Gauži raudāju.
Teicu:
"Kāpēc man neteici, ka neesi mans tēvs?
"Tu man meloji."
Un viņš...
man vaicāja: "Par ko ir runa?
"Es tevi mīlu. Tu esi mana meita.
"Kurš tev to teica? Kas tās par blēņām?"
Viņš satraucās vēl vairāk nekā es.
Viņš izturējās pārliecinošāk nekā es.
Cietu briesmīgas sāpes,
bet redzēju, ka viņš cieš vēl vairāk.
Nolēmu nekad vairs par to nerunāt.
Vairs nekad viņam par to neieminējos.
Nekad to nepieminēju.
Taču patiesībā
pēc tam vairākus gadus cietu.
Nevienam to nestāstīju.
Ik vakaru gulētejot raudāju,
jo biju tik apjukusi.
Man bija identitātes krīze.
Biju Mariška vai Marija?
Biju ungāriete vai itāliete?
Kas bija mani radinieki? Kas ir mana dzimta?
Piedevām biju mīlas dēkas rezultāts -
ārlaulības grēks un kļūda.
Biju ārkārtīgi...
nikna uz savu māti.
Jo viņa mani iemeta šajā juceklī.
Un par to, ka viņa sāpināja manu tēvu.
Un par to, ka lika man justies vientuļai un ne ar vienu nesaistītai.
Un tāpēc, lai to visu izturētu,
es no sevis izstūmu un atteicos no tās sevis daļas,
kas bija manas mātes meita.
Taču aptvēru, ka ir taču vēl kāds cilvēks.
Kāds ir šis otrs cilvēks?
Vai viņš nezina par manu eksistenci?
Vai viņš nedomā par mani?
Viņš noteikti zina, ka es esmu. Kāpēc viņš mani nemeklē?
Viņš bija skatuves mākslinieks.
Pēc pieciem gadiem - 30 gadu vecumā
ar draugu aizbraucām uz Atlantiksitiju
un aizgājām uz viņa koncertu.
Pēc koncerta
viņš iznāca ārā, un es teicu:
"Sveiks, Nelson! Mani sauc Mariška Hargiteja.
"Noprotu, ka pazini manu māti."
Viņš skatījās uz mani
un izplūda asarās.
Viņš satvēra manu ausi
un teica: "30 gadus gaidīju šo brīdi."
Negājām gulēt līdz pieciem no rīta.
Sarunājāmies.
Viņš teica, ka man ir divas māsas.
Viņš man visu izstāstīja.
Tas notika pirms 30 gadiem.
Līdz šim glabāju šo noslēpumu.
LASVEGASA, NEVADA
Te nu esam.
Negulēju
gandrīz visu pagājušo nakti.
Domāju par to, kā mēs abi glabājām šo noslēpumu
kopš 25 gadu vecuma.
Jā.
Tik ilgi gaidīju šo brīdi.
Paldies par pacietību!
Nieki!
Kad 1965. gadā ierados Lasvegasā, kāds žurnālists jautāja:
"Tu esi tas Nelsons Sardelli,
kuram bija mīlas dēka ar Džeinu Mensfīldu?"
Teicu: "Izdarīsi kaut ko manā labā."
Viņš vaicāja: "Ko?"
Teicu: "Noskaties manu koncertu.
"Ja tas būs draņķīgs, noķengā mani.
"Iznīcini manu karjeru."
"Bet nepiemini mūsu attiecības."
Nelsons Sardeli. Aplaudēsim viņam!
ATLANTA, DŽORDŽIJA
1963. GADA MARTS
Mana karjera vēl tikai sākās.
Man Atlantā bija koncerts.
Tovakar devos pastaigāties.
Pie kāda naktskluba ieraudzīju cilvēku pūli.
Iegāju klubā.
Pie manis pieskrēja viesmīle
un teica: "Šeit ir Džeina Mensfīlda."
Piegāju pie Džeinas.
Džeina paskatījās uz mani un mani uzrunāja itāļu valodā:
"Buona sera!"
Un uzaicināja mani uz savu koncertu.
Gāju ar'.
Pēc koncerta
viņa teica: "Braucam ar tavu mašīnu!"
Teicu: "Oho!"
Kur tajā laikā bija mans tēvs?
Ģimenē bija nesaskaņas.
Viņi viens ar otru nesarunājās.
Viņi bija pašķīrušies? Ko darīja mans tēvs?
Viņi bija pašķīrušies nesaskaņu dēļ.
Jūs kopā izgājāt sabiedrībā.
Bieži.
Visur gājām kopā.
Sākām uzstāties kopā.
Viņa ar mani iepazīstināja savus bērnus.
Biju Huaresā šķiršanās prāvas laikā.
Biju viņai līdzās.
APMIERINA DŽEINAS MENSFĪLDAS ŠĶIRŠANĀS PRASĪBU
Džeina Mensfīlda Elpaso ieradusies ar draugu nelsonu Sardelli.
"Ceram tuvākajā laikā apprecēties."
Pēc tam braucām filmēties
uz Vāciju.
"ILGAS PĒC SENTPAULI" 1963. GADS
Noīrējām mašīnu
un apceļojām visu Eiropu.
Kur uzņemtas šīs skaistās fotogrāfijas?
Alpos.
Pastāsti par šo.
Te nupat iebraucām Itālijā.
Kad uzzināji, ka viņa ir stāvoklī?
Vācijā.
Oho! Es to nezināju.
O jā. O, jā.
Tēva diena. 1963. gads.
"Nelsonam.
"Šī īpašā diena mums abiem ir vēl jo īpašāka.
"Mūsu mūžīgās mīlas sēkla
"pāraug atvasē, kas reiz izaugs par spēcīgu koku."
"Te amo, al di la, Džeina."
Al di la nozīmē...
"viņpus".
"Mīļo māmiņ!
"Šobrīd pārdzīvoju smagāko posmu mūžā.
"Nespēju pieņemt lēmumu par Mikiju un Nelsonu.
"Mani mīl divi vīrieši.
"Abi mani patiesi mīl.
"Ceru, ka Dievs man rādīs ceļu,
"jo pēdējā laikā esmu ļoti nomākta."
1963. GADA JŪNIJS
VIŅU ATTIECĪBU TREŠAIS MĒNESIS
Ceļojuma beigās
aizgājām uz Sv. Pētera katedrāli.
ROMA, ITĀLIJA
Viņa ierosināja dot zvērestu.
Tas bija tik skaisti!
Pēkšņi viņa sacīja:
"Nelson, ja nu mēs apprecētos
"un es paliktu stāvoklī no cita vīrieša.
"Vai tu mani pieņemtu?"
Nespēju noticēt. Teicu:
"Kā tu uzdrošinies man kaut ko tādu jautāt?"
Saproti?
Tobrīd...
Viss sabruka.
Nespēju to pieņemt.
Tas bija par daudz.
Teicu: "Tu rīt brauc uz Ameriku, bet es palikšu šeit."
"Mēs vairs nekad netiksimies."
Zināji, ka viņa gaida tavu bērnu?
Jā.
Mariška, es to nenoliedzu.
Man par to ir neizmērojams kauns.
Toreiz rīkojos nepareizi.
Vai jūs pēc tam vēl runājāt?
Ārkārtīgi nožēloju, ka ieņēmu pozu
nekad ar viņu nerunāt.
Daudziem nācās maksāt
mūsu mīlas dēkas dēļ.
Džeina un Mikij, laipni lūgti Kalifornijā!
Kāda ir sajūta, atgriežoties mājās?
Patiesi lieliska.
Kopš pagājušā marta biju prom no mājām.
Atgriezāmies, lai Mikijs varētu turpināt strādāt televīzijā.
Un mums būs bērniņš.
Tieši tā.
Nespēju iztēloties tava tēva izjūtas.
Taču esmu viņam pateicīgs.
Kāpēc pēc manas dzimšanas necenties sazināties?
Pēc tavas mātes nāves
tava vecmāmiņa Vera mudināja mani "šūpot laivu" -
rīkoties - ņemt tevi pie sevis.
Taču tolaik tavā uztverē Mikijs bija tavs tēvs.
Tev brāļi un māsa.
Ja es tā rīkotos - kā tas tev nāktu par labu?
Gadu gaitā
man reiz radās iespēja aprunāties ar Mikiju Hargiteju.
Viņš man teica:
"Nelson,
"neviens man neteiks, kurš ir mana bērna tēvs."
Sacīju viņam:
"Es nekādā veidā tevi neapkaunošu.
"Nemūžam."
Džeinai Mensfīldai bija trīs bērni no otrā vīra
Mikija Hargiteja. Miklošu,
ceru, ka pareizi izrunāju viņu vārdus,
Zoltanu un Marišku Hargitejus
audzināja tēvs
pēc viņu mātes nāves.
- Mariška, prieks iepazīties. - Priecājos.
- Mikij, prieks tevi redzēt. - Priecājos.
Paldies!
Cik daudz tēvs tev ir stāstījis par tavu mammu?
Ko viņš tev ir stāstījis?
Tik, cik nejauši pieminam sarunās.
Runājam par visu ko.
Tā man šķiet. Ja nejauši aizskaram kādu tēmu.
Pirms es to uzzināju,
vai jūs ar tēvu runājāt par Nelsonu?
Šī tēma gan jau tika skarta.
Skarot šo tēmu, viņš teica: "Es esmu viņas tēvs."
"Es esmu viņas tēvs." Un punkts.
Lai arī man par to bija jautājumi,
cienīju Mikiju par to,
ka viņš izstāstīja to, ko zināja.
Pēc Mariškas piedzimšanas
kopā ar viņas māti Džeinu Mensfīldu braucām uz Ungāriju
paziņot maniem vecākiem.
Mana māte vēlējās viņai dot vārdu Mariška.
Tā viņa kļuva par īstu ungārieti Marišku.
Mikijs bija lielisks tēvs.
Viņš tevi bezgalīgi mīlēja.
Mikijs spēja nepievērst uzmanību ciešanām.
Tā bieži notika saistībā ar Džeinu.
Viņš teica: "Mariška ir mana meita."
Viņš to apgalvoja līdz savai nāves dienai.
"DŽEINAS MENSFĪLDAS TRAĢISKĀ SLEPENĀ DZĪVE"
"Viņa man piebakstīja: "Pasauc šurp to itāli."
"Aprunājos ar saimnieku.
"Pēc brīža pie Džeinas galdiņa pienāca Ervīns,
"līdzi vezdams izskatīgu itāli.
"Viņš itāli stādīja priekšā kā Nelsonu Sardelli,
"kurš uzstājās tuvējā klubā.
"Lai gan tobrīd netika pateikts nekas ar paliekošu nozīmi,
"šī pirmā tikšanās Džeinai izrādījās nozīmīga."
Aizejot no kluba, viņa teica: "Viņš
"būs mana 'bambino' tēvs.
"Man būs burvīgs itāļu mazulītis, pēc kura mūžam ilgojos."
Kā tev šķiet - kādas būtu viņas domas par tavu grāmatu?
Viņai par to būtu jautājumi.
"Kāpēc to rakstīji? To vajadzēja noklusēt."
Vai tev šķiet, ka tev bija tiesības atklāt stāstu
par manu bioloǵisko tēvu?
Jā - tik daudz, cik par to zināju.
To rakstot,
padomāji, kā tas ietekmēs manu ǵimeni?
Nē.
Atvainojos, ja mana grāmata kādu sāpināja.
Taču rakstīju patiesību, ko zināju.
Man nebija nolūka kādu sāpināt. Atvainojos, ja tā notika.
Pati vēlos atklāt savu dzīvesstāstu.
Tas man ir svarīgākais, veidojot šo filmu.
35 gadus slēpu šo manas biogrāfijas faktu.
Aiz cieņas pret savu tēti.
Tomēr aptvēru,
ka noslēpuma glabāšana nevienam nenāk par labu.
Pagāja ilgs laiks, līdz to sapratu.
Ilgi domāju par...
mūsu ilgo kopīgo dzīves pieredzi.
Jā.
Par pozitīvajiem un negatīvajiem aspektiem, par sarežǵījumiem
un par priecīgajām un skumjajām lietām.
Un...
Manuprāt, jūs ļoti ilgi gaidījāt
šo dienu.
Jā.
Atceros brīdi, kad uzzināju, ka man ir māsa.
Laikam mācījos pamatskolā.
Mūsu ǵimenē valda atklātība.
Taču viņa rakstāmgaldā bija viena aizslēgta atvilktne.
Patiesībā ir tā:
nojaušu, ka eksistē kāda patiesība,
jo ap šo patiesību
tiek celts nepatiesību žogs.
Tāpēc pat bērnībā kaut ko nojautu.
Nojautu, ka ir kāds noslēpums.
Reiz atmūķēju atslēgu.
Izvilku atvilktni.
Tās galā ieraudzīju aploksni.
Vēstule bija no tavas vecmāmiņas, rakstīta pēc tavas mātes nāves.
Tajā bija rakstīts: "Mīļo Nelson!"
Stāstīšu savas atmiņas no 11 g. v. meitenes skatpunkta.
Tātad: "Mīļo Nelson!
"Zinu, ka tev ir bērni.
"Viņiem noteikti klājas labi.
"Taču tev ir vēl kāds brīnišķīgs bērns.
"Viņa ir lieliskāka par taviem bērniem."
Saprotu, ka tas tā nebija domāts,
bet es to tā sapratu. Tur bija teikts, ka viņa ir daļa no tavas ǵimenes.
Iebrāzos ar vēstuli virtuvē.
Raudādama prasīju: "Kas tas ir?"
Viņš ļoti nopietnā tonī atbildēja:
"Es to meitenīti nepazīstu."
"Tai meitenītei..." Tūlīt raudāšu.
Viņš teica: "Tai meitenītei ir tētis, kurš viņu mīl tāpat,
"kā es mīlu jūs. Tā meitenīte ir drošībā."
"Viņai nekas nekait, taču viņa nupat zaudēja māti.
"Viņu nedrīkst izraut no viņas vienīgās ǵimenes."
Tā viņi nolēma un tāpēc viņi klusēja.
Man tas šķita pareizi.
Tāpēc es par to vairs nedomāju.
Bet pēc daudziem gadiem tevi satiku.
Atceros, ka tas notika tavas dzimšanas dienas dienas ballītē.
Biju tur kopā ar tēvu. Tur bija arī žurnāliste Keitija Kurika.
Viņa jautāja: "No kurienes pazīsti Marišku?"
Teicām, ka esam ǵimenes draugi.
Viņa aizgāja un tad atkal prašņāja: "Aizmirsu - kur iepazināties?"
Atceros, ka tev zvanīju un teicu:
"Tā. Mums jāaprunājas."
Kā mums rīkoties tagad, kad mūsu pasaules saduras?
Kā mums to visu organizēt?
Taču tas ir tik...
Ir tik skumji,
jo tolaik man trūka sapratnes atzīt,
ka šī nasta nav jūsu atbildība.
Manī bija milzīga tieksme.
Milzīga tieksme sargāt Mikija godu.
Taču patiesībā rīkojos nepareizi.
Jo jums tik ilgus gadus bija jāglabā šis noslēpums.
Un jūs pret mani bijāt bezgala līdzcietīgas.
Paldies!
Man ir jautājums.
Kā tu uztver to,
ka tagad atklājam visu patiesību?
Turpmāk būs tā...
Ir atklāta patiesība. Vairs nav nekādu noslēpumu.
Viss, kas tagad notiek...
Tas viss man šķiet kā...
kāds augstāks spēks
man sniedz piedošanu par manām kļūdām.
Nespēju neko mainīt,
taču nožēloju, ka pilnībā noslēdzos
no tavas mātes.
Jo viņa nebūtu piedzīvojusi zināmus nepatīkamus brīžus.
Jā. Jā.
Taču ir sakāms vēl kas.
Priecātos, ja man būtu bijusi vēl viena saruna ar tavu tēvu
pirms viņa nāves.
Vēlos atvainoties arī viņam.
Esmu pārliecināts,
ka arī es sagādāju viņam ciešanas.
Paldies par šiem vārdiem!
Ir tā...
Priecājos par izdevību...
Par to, ka man ir dota iespēja to visu pateikt.
Tev ir jau 89 gadi - drīz pats viņiem to pateiksi.
Tas ir mans nekrologs?
Tu esi izcila.
Aci pret aci!
- Jā? - Jā, protams!
Protams! Nē, jo...
Ak Dievs! Ak Dievs!
Ak Dievs! Tu nu gan! Nu labi.
Nu labi.
- Rīt tev piezvanīšu. - Sarunāts.
Visu laiku domāju: mēs zaudējām māti,
tomēr, veidojot šo filmu,
par jaunu viņā iedvešam dzīvību.
Šobrīd viņa man kādā brīnišķīgā veidā šķiet dzīva.
Jā. Ja kas, jautāju Aleksai:
"Aleksa, vai dvēsele ir mirstīga?"
Gribat dzirdēt? Klausieties!
Tā Aleksa?
Aleksa, vai dvēsele ir mirstīga?
Vietnē "reginameredith.com" teikts: dvēsele nemirst.
Tā atgriežas Visumā.
Dvēsele ir nemirstīga.
Re, ko es tev izgatavoju
no mantu glabātavā atrastajām lietām.
Vēlos tev to uzdāvināt.
Pati visu saliki kopā?
- Tā esmu es? - Viss albums ir par tevi.
Ak Dievs!
Oho!
Izskatos kā aristokrāte nolaistā muižā.
- Vai ne? - Jā.
Uzgāju arī tevis rakstītās apsveikuma kartītes mammai.
"Brīnišķīgākajai māmiņai visā pasaulē.
"Ar mīlestību tavs bērns Džeina Marija."
Kas to būtu domājis, ka tā tik daudzus gadu desmitus ir saglabājusies!
Nolasīšu tev šo:
"Mīļo māmiņ!
"Mīlu tevi dienā un mīlu tevi naktī.
"Bet ko lai iesāku, ja tevis nebūs man blakus?
"Mīlu tevi no rīta un arī vakarā.
"Un ja tu šobrīd esi vietā, par kuru man ir aizdomas,
"ceru, ka neesi randiņā ar to veco ķēmu Džeku Pāru."
Nevar būt!
Ej tu nost!
"Ceru, ka neesi randiņā ar to veco ķēmu Džeku Pāru."
Viens no taviem labākajiem dzejojumiem.
Priecājos, ka šodien esat šeit,
jo man nepatika to darīt bez jums.
- Tik daudz kārbu! - Vai dieniņ!
- Re! - Paturi!
Ak Dievs! Avīžu izgriezumi.
"Seko Merilinas pēdās."
Oho!
Stumju.
Vai dieniņ!
Re, cik mīļi!
Santaklauss mani ir pārbiedējis.
Tik nepatīkami!
Bērni tajā vecumā ienīst Santaklausu.
- Kas tev uz kājas? - Sedziņa.
Uz kājas.
Sasodīts!
Mikijs mani pierunāja.
Viņš to ieraudzīja kādā kārbā. Nobiedējām!
Tas ir nofilmēts.
Kā jau sīkie brāļi.
Panāciet!
Ak Dievs!
Zelta globuss.
Ārzemju preses asociācija Holivudā.
Paņemiet to rokā.
Džeina Mensfīlda.
Starptautisko zvaigžņu balva. "21st Century Fox".
Nozīmīga balva.
Klau, liec to blakus savējai.
Jā.
Labprāt - ja ļausiet.
Tu to esi pelnījusi.
Ak Dievs!
Tās pieder mums?
Jā. Daudz laimes dzimšanas dienā!
Pīters Hermans MANS VĪRS
Paldies!
Paldies, paldies, paldies!
Neticami, ka to paveici.
Teju visu mūžu kaunējos par savu māti.
Man par šo cilvēku nebija nekādu atmiņu.
Nevēlējos dzirdēt šī cilvēka balsi.
Viņas karjera mani pamudināja savējo veidot pavisam citādi.
Viņa pieņēma virkni apšaubāmu lēmumu
un mani pameta sēru un noslēpumu gūstā.
Taču 60 gadu vecumā manas izjūtas ir mainījušās.
Pirmo reizi tevī saskatu sevi.
Tavā smaidā.
Tavos smieklos.
Man pret tevi ir radušās mātišķas jūtas.
Tu paliki stāvoklī 16 gadu vecumā.
Karjeru sāki, vēl būdama mazs bērns.
Es tevi tik ļoti labi saprotu.
Saprotu tavas ciešanas,
meklējot un tā arī neatrodot to, pēc kā ilgojies.
Tev ir nepatikšanas?
Tev piemita tik daudzi dotumi.
Pabeigšu pirms viņas ierašanās.
Tagad redzu tevi tādu.
Redzu tavu patieso būtību, Džeina.
Mana mamma Džeina.
Es tevi mīlu.
Un man tevis pietrūkst.
Ar mīlestību pieminot savus vecākus
AR KATRU DIENU AIZVIEN VAIRĀK TEVI MĪLAM
Subtitrus tulkoja Kristīne Blekte pēc "TransPerfect Media" pasūtījuma