Asi před hodinou sem do pořadu dorazila hromada lidí
a mezi nimi Jayne Mansfield.
A nyní konečně Jayne Mansfield přichází.
Připadám si jako matka husa, mám tolik dětí.
Jak se jmenují?
Toto je Miklos.
Ahoj, Miklosi.
- A... - Maria.
Prosím? Ty jsi kdo?
Jak se jmenuje ten maličký?
- Jak se jmenuje? - Zolie.
- Cože? - Zolie!
Co kdyby sis pořídila vlastní pořad, maličká?
Jakpak se jmenuješ?
Maria.
Přijde mi, že když si pořídíte děti,
tak byste jim měli být oddaní.
Ať už jste filmová hvězda nebo umýváte nádobí.
Pokud mi někdy skončí kariéra
kvůli autonehodě,
zjizvení obličeje, amputaci nohy...
Jestli se mi něco stane,
o mé děti bude postaráno.
CHYBÍŠ MI, MAMI
MOJE MÁMA JAYNE
Když máma umřela, byly mi tři.
Moc si na ni nevzpomínám.
Vzpomínám si, že jsem jednou jedla cereálie.
A ona mě hladila po vlasech,
ale možná jsem si to jen vymyslela,
protože bych si chtěla něco pamatovat.
Po její smrti si vybavuju
především okamžik,
když jsem našla své dětské album.
Všichni mí sourozenci měli svoje,
Dětské album Mickeyho juniora
ale v mém prakticky nic nebylo.
Vzhledem k nedostatku vzpomínek
jsem pak ztrátu mámy o to více pocítila.
Přijde mi to jako mít v srdci díru.
Během dospívání mi táta řekl:
"Nečti si nic o své matce,
"nečti si její biografie, nemáš to zapotřebí."
Prý byly plné lží a bulvárních výmyslů.
Nechtěl, ať mě to pronásleduje.
Poslechla jsem ho a nikdy si nic nepřečetla.
Časem mě začal pronásledovat pocit hanby z toho,
že máma byla známá jako sexuální symbol.
Což samozřejmě ovlivnilo její život.
Proto jsem se snažila
na ni myslet co nejméně.
Když jsem se sama proslavila,
začalo mi chodit hodně pošty od fanoušků,
kteří věděli, že jsem dcera Jayne Mansfield.
Buď ji znali, nebo se někdy potkali nebo měli její fotku.
Bylo toho na mě moc.
"Vážená paní Hargitay, mám program k představení
"Páni mají radši blondýnky, v němž vaše matka hrála."
"Drahá Marisko, dobře se znám s vašimi rodiči."
"Zdravím, Marisko, vaše matka žile hned vedle
"a učila se u mě každé odpoledne na housle."
"Vážená paní Hargitay, posílám upomínkové předměty.
"Je mezi nimi oznámení o vašem narození."
Jayne a Mickey Hargitay oznamují
narození dcery Marisky Magdolno
Všechno jsem si to schovala,
a tím to pro mě celé začalo.
Myslela jsem na ni víc a víc.
Během pandemie jsem dokonce oslavila její narozeniny.
Vše nejlepší, Jayne
Ne každý pořádá narozeniny svých zesnulých matek.
Bylo to kouzelné.
Tehdy jsem si začala uvědomovat,
že bych ji vlastně ráda poznala.
Ne jako sexuální symbol,
ale jako člověka.
Svou mámu Jayne.
Táta mi byl vždy oporou,
ale umřel v roce 2006.
Na spoustu věcí jsem se ho nikdy nezeptala.
Ani se sourozenci jsem
jejich vzpomínky nikdy neprobírala.
Ráda bych ale mámu poznala.
Protože je součástí mého života i mě samotné,
i když jsem před svou minulostí celý život utíkala.
LOS ANGELES, KALIFORNIE
Zoltan Hargitay MŮJ BRATR
Líbí se mi to barevné dřívko na klapce.
Připravena?
Tudy, opatrně.
Jayne Marie Mansfield MÁ SESTRA
Polib mě, jako nás líbala babička.
Přesně takhle to dělala.
Připraven?
Mickey Hargitay junior MŮJ BRATR
Vše v pořádku?
Inu...
- Jak to jen půjde. - Jak to jen půjde.
Nechápu, že jsi mě k tomu přesvědčila.
Chci z tebe udělat hvězdu,
máš tak krásné modré oči.
To se ti nepodaří.
Takže...
- Tak jsme se tu sešli. - Připraven?
Ano, sešli jsme se tu.
Na tento den jsem čekala dlouhou dobu.
Zaprvé bych ti chtěla poděkovat,
přijdu si nervózní,
protože vím, že o těchto věcech...
nerad mluvíš,
uvidíme, jak to půjde,
a pokud o něčem nebudeš chtít mluvit, tak nemluv.
Díky, že jsi mě o to požádala,
je to čest,
ptej se na cokoliv, jsem tu pro tebe.
Díky.
Chtěla jsem začít s naším dětstvím.
Protože máš dost vzpomínek, což ti závidím.
Sama žádné nemám.
No, víš...
Mohli byste to na chvíli vypnout?
Spíše než vzpomíny
si vybavuju určitou esenci.
Specifičnost člověka, jestli to dává smysl.
Vzpomínám si na její přítomnost
a vybavuju si některé své pocity z té doby.
Ale jsou ve mně pohřbené dost hluboko.
Celkově jsem si ale v těch prvních dnech
připadal dobře.
Tehdy jsme bydleli v Texasu
jen já a ona.
Jayne Marie 3 ROKY
Živě si ji vybavuju,
Máma 19 LET
byla tak mladá.
Můj otec
se jmenoval Paul Mansfield.
V té době už byli svoji.
Další věc, co si z dětství vybavuju, je,
že pořád pokukovala po filmových hvězdách a chodila do kina,
o čemž mi pak vyprávěla.
Měla své idoly.
A chtěla být jako ony.
Paul Mansfield byl ale silně věřící Texasan.
Takový život ho nezajímal.
Ona si ale nedokázala pomoct.
Absolvovala kurz pro herečky.
Chtěla se stát skutečnou herečkou.
Byla naprosto odhodlaná.
A rozhodla se zkusit štěstí v Kalifornii.
Paul Mansfield se tam vydal s námi.
Pak si ovšem uvědomil,
že ona se odmítá do Texasu vrátit.
A tak odjel a my tam zůstali.
Ze začátku se jí moc nedařilo.
Tak dělala modeling.
Vyučovala tanec.
Prodávala sladkosti v kině Wiltern.
Jen aby si jí lidé všimli.
Všude mě brávala s sebou.
Mám na ty dny hodně vzpomínek.
Protože jsem ji měla jen pro sebe.
Pak si jí ale všiml agent.
A dostal ji na konkurzy.
Pokud vím, tak jste se vydala do Hollywoodu,
abyste hrála Janu z Arku.
Nešlo o roli,
pouze jsem předvedla monolog ze hry Jana z Arku
na konkurzu u vedoucího castingu Paramountu,
Miltona Lewise.
A jemu přišlo, že mrhám
svým dle něj zjevným talentem.
A tak mě nechal obarvit na blond,
navléknout do úzkých šatů, a toto je výsledek.
Tehdy jsme žili v losangelském bytě
a jen se snažili přežít.
Najednou ale máma začala dostávat role.
FEMALE JUNGLE
Vždycky s tebou byly potíže, Ale.
Proto chci, abys zakusil vlastní medicínu.
Kdo vám volal?
Ray Borden.
Jste si tím jistá?
Určitě, představil se. Navíc se choval jako hulvát.
Když jsme si povídaly,
přiznala mi, že je zakoukaná do Johna Facendy.
Johna Facendy?
Televizního reportéra,
každý večer je v televizi.
Vždy v jedenáct na čtvrt hodinu.
Kdy ti došlo, co se přesně děje?
Začala jsem si toho všímat, když mi bylo pět nebo šest.
Ve 22 letech se dostala na Broadway.
WILL SUCCESS SPOIL ROCK HUNTER?
HERECKÁ ANSÁMBL
JAYNE MANSFIELD (Rita Marlowe)
Díky hře Will Success Spoil Rock Hunter?
se opravdu proslavila.
NEJCHYTŘEJŠÍ HLOUPÁ BLONDÝNA BROADWAYE, JAYNE MANSFIELD
Tehdy jsme bydlely v hotelu Plaza.
Jednou o Velikonocích jsme byly jen samy dvě
a ona mi řekla, že pro mě má překvapení v koupelně.
Otevřela jsem dveře
a uvnitř bylo sto kuřátek,
což nás neskutečně rozesmálo,
válely jsem se smíchy.
Při té vzpomínce se mi skoro chce brečet.
Úplně vidím, jak mě objímala, a u toho jsme se smály.
LOS ANGELES, KALIFORNIE
Když máma ve 34 letech umřela,
naše rodina se musela vypořádat s hromadou věcí.
Například s tím, že nezanechala závěť.
Stát proto zastavil její majetek, aby splatil její dluhy.
Proto jsme si se sourozenci mohli
na památku nechat jen něco málo.
Mám její dětské botičky.
Proboha.
- Určitě je nosila. - Úžasné.
Podívej se na ně.
- Jsou krásné. - Chtěl jsem se podělit.
- Nádherné. - To jo.
Šlo mi o to získat zpět to, co bylo ztraceno.
I upomínkové předměty.
A tak jsem se vydala do našeho rodinného skladu,
protože tam nikdo nebyl od roku 1969.
Z DALLASKÉ MANSFIELD JE HVĚZDA
Přála bych si, aby tu se mnou byli i mí sourozenci.
FOTKY A OBRÁZKY
Panečku.
Tady je s Paulem Mansfieldem.
Ale vystřihla ho.
Páni!
Jsou tu toho mraky.
Koho tu vystřihla?
Na tohle si nevzpomínám.
To je táta.
Mickey.
ELLEN HARGITAY MOJE NEVLASTNÍ MÁMA
Na co si vybavuješ?
Myslím, že když jsme se potkali, pořád se přes ni nepřenesl.
Protože umřela 29. června 1967.
A my se s Mickeym vzali v dubnu 1968.
Bývalé ale vždy nosíte v hlavě,
není možné zapomenout na někoho,
koho jste dříve milovali.
Je fuk, jak moc se na ně zlobíte,
nezáleží na tom,
jakmile je jednou opravdu milujete, navždy zůstanou ve vašem srdci.
Tak pojďme.
Mickey pocházel z Maďarska.
Ve dvaceti letech se stal šampionem v rychlobruslení.
Hrál fotbal za národní tým.
A tančil adagio.
Do Spojených států dorazil se sedmi dolary v kapse.
Zpočátku se živil jako cirkusový akrobat.
A pak se dal na kulturistiku.
Stal se šampionem Indianapolis i státu Indiana.
Pak Středozápadu.
Nakonec vyhrál celonárodní soutěž.
Vždycky říkal:
"Pokud si to vysníš, tak to dokážeš."
Takový byl Mickey.
Když se stal celonárodním šampionem,
začal vystupovat
v New Yorku s herečkou Mae West.
A jednoho večera
přišla na vystoupení Jayne Mansfield.
Po vystoupení se seznámili,
a tak začalo...
krásné období jejich života.
Myslím, že se do ní zamiloval na první pohled.
Dovedl být tak milý.
I na ní bylo poznat, jak byla šťastná.
KONEČNĚ SVOJI
Jejich svatba byla událost.
Měla jsem radost.
Všechno kolem
se začalo měnit.
Jayne Mansfield a Mickey Hargitay
právě vystoupili z letadla American Airlines.
Přivítal je dav lidí.
Jayne Mansfield se z neznámé osobnosti
stala jednou z nejznámějších hvězd dneška.
Dnes podepsala filmovou smlouvu na dobu neurčitou u 20th Century Fox.
V současnosti je také nejfotografovanější ženou v showbyznysu.
V roce 1954, což není až tak dávno,
jste prodávala sladkosti v hollywoodském kině.
Jak se to stalo, že jste najednou vystřelila ke hvězdám?
Víte, Joyce,
dokázala jsem to takto.
Využila jsem svou krásu, abych pronikla do světa slavných,
i když jsem to tak původně nezamýšlela.
Vystavujete se ráda?
Účel světí prostředky.
Nechci říct, že to dělám ráda.
Ale věděla jsem, že mi to pomůže,
když se nechám vystavovat,
abych dosáhla toho, co chci.
Rita Marlowe je hvězdou divadla, pláten kin a nyní také živého vysílání.
Přijde mi to dost nevkusné.
Co je nevkusné?
Mluvit o mně jako o své milence před svou ženou.
Jak se vám líbí na letecké základně Goose?
Mám to ráda všude, kde slouží pohotoví muži.
Říká pravdu, radar tady pořád vydává nějaké zvuky.
VEČERNÍ PŘEDÁVÁNÍ ZLATÝCH GLÓBŮ
Nacházíme se v domě Jayne Mansfield a Mickeyho
Hargitaye v Beverly Hills.
Provedete nás?
Jistě, pojďte za mnou.
Kde máte obývák?
Zavedu vás tam.
Copak to je namalované na stěně, Jayne?
To je náš rodinný erb, J a M jako Jayne a Mickey.
Namaloval ho Glenn Holse.
Namaloval také kresby na klavíru,
ty dva amorky za vámi.
Máte tři děti.
- Ano, toto je Mickey junior. - Ahoj, juniore.
Pardon, že jsem ho představila jako prvního.
Rád tě poznávám.
Toto je Jayne Marie.
Rád tě poznávám.
A to je náš nejmladší, Zoltan Anthony.
Co si z té doby vybavuješ?
Vzpomínám si, jak jsem si
hrával u bazénu.
Měl tvar srdce.
Byl obří.
- Přišlo ti to normální? - Ano.
Měli jsme také spoustu zvířat.
Máma je milovala.
Vzpomínáš si na ocelota?
Měli jsme ho vzadu v kleci,
říkali jsme tomu džungle.
- Takže jste měli zoo. - Je to tak.
Sama si na to vůbec nevzpomínám.
No jo.
Říkám si, jaké to muselo tehdy pro tebe být,
určitě působili jak nadlidé.
Přišlo ti to normální?
Marisko, když jsi dítě,
tak nic o žádných normách nevíš,
- chápeš? - Pravda.
Prostě jen...
Bereš život takový, jaký ho máš,
a nic dalšího nevíš.
Ale připadal jsem si milovaný a v bezpečí.
To si pamatuju ze všeho nejvíc.
Vzpomínám si, jak mi jednou přišla popřát dobrou noc.
A...
Za deset minut se vrátila
a krásně mě objala,
já měl pořád otevřené oči,
ale předstíral jsem, že spím, a hned poté jsem opravdu usnul.
Tak to bylo.
HEMET, KALIFORNIE
Díky.
Nikdo mi nevěří má léta.
Příští rok oslavím stovku.
Říkají vám Rusty nebo Ray?
- Rusty. - Rusty.
Ať mi každý říká, jak chce, hlavně ať mi řeknou, v kolik je večeře.
V jakém roce jste se seznámily?
V roce 1957.
Pomáhal jsem jí s dopisy od fanoušků
a postupně jsem se stal tiskovým mluvčím.
Vyřizoval jsem její telefonáty, domlouval schůzky
a podobně.
Obstarával jsem publicitu.
Proslavila se otevíráním obchodů.
Ale nešlo jenom o to.
Pořád byla na očích.
Všude měla fanoušky.
Vždycky říkala,
že nikdy nikomu neodmítne autogram,
protože bez fanoušků by nebyla ničím.
Do jaké míry tato publicita zastiňuje vaše herectví?
Veřejnosti jste na očích stejně často
v novinách a na fotkách jako ve filmech.
Víte, Roberte,
v životě herečky hrají roli hlavně dvě věci.
Pokud jste dobrá herečka, nejdůležitější je být
dobrou celebritou.
To sehrává zásadní úlohu.
A taky o vás musí být slyšet.
Sophia Loren nechává Jayne Mansfield vyhrát souboj v publicitě
Jayne Mansfield dokazuje, že publicity není nikdy dost
Příběh Jayne Mansfield
Určitě jsme se dnes tady sešli...
Takže jste spolu vlastně pořád pracovali.
Je to tak.
Sama si pročítala všechny výstřížky z novin.
Byla velmi pečlivá.
Ano.
Věděla, co se u každého přihodilo.
Měla o všem přehled.
Dávala si záležet.
Zdravím, Jayne.
Věděl jsem to dřív, než jsem s vámi natočil ten film.
Will Success Spoil Rock Hunter.
Byl to zábavný snímek.
Byl jste nejkrásnější kolega, s jakým jsem hrála.
A taky nejstarší.
Ale věděl jsem a říkal jsem to i ostatním,
že nejste ta hloupá blondýna, za kterou se vydáváte.
Lidé by měli vědět, že jste inteligentní,
citlivá a chápavá.
A že si jen na něco hrajete,
ale ve skutečnosti taková nejste.
To je od vás milé. Díky.
Podle mě si uvědomujete,
že si jen na něco hrajete, ne?
No, víte...
Většina lidí to neví.
Podle mě je to takhle.
Lidé si platí za to, aby mě viděli v určité roli,
a...
a já jim chci dát, za co zaplatili.
I to je součástí mé role jako herečky.
Dokázal byste mi říct něco o její hrané persóně?
Jak k ní vůbec došla?
To od ní chtěla filmová studia.
LEPŠÍ NEŽ MARILYN MONROE!
A tak proto
trochu kopírovala Marilyn Monroe.
To jsem já na pláži.
SLAMĚNÝ VDOVEC 1955
Měla jsem tehdy trochu delší vlasy.
Ach, Rocku Huntigtone, já vím...
Jste k zulíbání,
ale co kdybyste napřed nalil šampaňské?
Měla jsem s jejím hlasovým projevem komplikovaný vztah,
protože jsem nechápala,
co to má znamenat, a trápilo mě to.
Jayne svůj projev taky neměla ráda,
ale věděla, že to s ním dotáhla daleko.
A tak se jím nechala unášet.
Copak ještě doma chováte?
Máme ocelota a majnu.
Nejsou oceloti malí tygři?
Ano.
"Máme ocelota a majnu
"a také slona a..."
Takhle přesně zněla.
Ale nemluvila tak pořád.
Hrála určitou persónu.
Ano, persónu.
Persónu Jayne.
Přiznala ti někdy, proč takto mluvila?
Nemluvili jsme o tom, prostě jsme takto žili.
Doma se takhle nevyjadřovala.
Doma nosila na hlavě šátek
a slunila se bez make-upu.
Prostě byla sama sebou.
Měla skvělý smysl pro humor.
Měli jsme v domě interkomy a kdykoli mi dorazili přátelé,
tak do nich křičela a vydávala prapodivné zvuky.
Byla také velmi výřečná.
Hovořila francouzsky, italsky, španělsky a maďarsky.
Chtěla, ať víme,
že život není růžový.
Brala mě s sebou do nemocnice Waltera Reeda,
abychom navštívili vojáky vracející se z války.
Nesmírně je litovala.
A snažila se mi ukázat, že život není jen pohádka.
Abych viděla osamělé ležící vojáky,
kteří nemají nikoho, kdo by je držel za ruku a říkal jim, že je má rád.
Nejvíce mě dostal jeden,
který přišel o nohu.
A také mě rozplakalo, že...
Že každý z nich...
Je hrdý na to, co dokázal.
Nikdo tam nepůsobil zahořkle.
Tehdy si na nic nehrála,
taková opravdu byla.
Říkám si, jak na tebe působilo
vědět, kým opravdu je,
a pak ji vidět se na veřejnosti chovat úplně jinak.
Nepřišlo mi to přirozené ani správné.
Zkrátka jsem dělal, že to nevnímám,
když mluvila na veřejnosti.
Protože jsem věděl, že je ve skutečnosti velmi chytrá.
SHOW EDA SULLIVANA 1957
Má hra na housle a klavír
vám možná připomněla proslulý příběh o doktoru Samuelu Johnsonovi.
Když jednou viděl chodit štěně po zadních,
řekl: "Nečekal bych, že v tom bude dobré,
"spíše mě překvapuje, že to vůbec zkouší."
Tím vám chci pouze dokázat,
že nejenže umím na housle a klavír,
ale dokonce znám i doktora Samuela Johnsona.
Vera Peers MÁ BABIČKA
Naučila jste ji zpívat i tančit, je to tak, paní Peers?
Je to tak, Ralphe.
A když byla starší, tak ji učili profesionálové.
Dokonce ji učil sám Philip Williams z univerzity SMU,
který doufal, že si Jayne jednou zahraje v Carnegie Hall.
Tolik měla talentu.
Nevíš, proč během své kariéry
nehrála více na klavír a housle?
Nevím a nemůžu za ni mluvit.
Vím, že se chtěla především
stát herečkou vážných rolí.
To mi říkala od začátku.
Zkoušela to hodněkrát.
Nic mi do toho není,
ale víš, co jsem udělala chlapovi, do kterého jsem se zamilovala?
Když jsem ho načapala,
jak se líbá na večírku s jinou, rozbila jsem mu o hlavu židli.
Pak už to nikdy nezkusil?
Netuším, pak už jsme se nikdy neviděli.
Ale teď je šťastně ženatý.
To se mi povedlo.
Rozbít chlapovi židli o hlavu dokáže zázraky,
které ti prozáří celý život.
Proč nehrála více vážných rolí?
Protože jí je nikdo nenabízel.
A tak hrála to, co jí nabízeli.
Krásný, ale tragický život Marilyn Monroe dospěl
k dramatickému konci v jejích 36 letech.
Jeji proslulé tělo vyváží z jejího domu v Hollywoodu,
kde jej našli vedle prázdné lahvičky s prášky na spaní.
Užívala si být sexuální symbol
i hloupá blondýna, na kterou si jen hrála.
Odpočátku chtěla být především herečkou.
Máma Marylin dost obdivovala,
ale uvědomovala si,
že její blonďatá persóna
byla jen škatulka.
Někdy v té době
mi přiznala,
že by chtěla změnit svůj veřejný obraz.
Paní Mansfield,
existuje nějaká otázka, kterou nesnášíte?
Ano. Nesnáším, když se mě lidé vyptávají na mé míry,
protože tu otázku slýchám příliš často
a nemám ji ráda.
Přijde mi, že se o čísle mých měr
píše víc než o čísle mého IQ.
Ráda bych to změnila.
PŘICHÁZÍ NOVÁ MANSFIELD
Jayne, považují vás za krásnou, ale hloupou blondýnu,
která na sebe strhává pozornost.
Jak se cítíte ohledně svojí image?
Nepřijde mi, že by mě vystihovala.
Zpočátku jsem chtěla, ať jsem vidět,
ale v poslední době už toho
mám plné zuby,
protože jsem až příliš známá.
Nová Jayne Mansfield by ráda ukázala, kým opravdu je
Jayne, mluvili jsme o tom osobně bez nějakého nazkoušení.
Ale musím přiznat, že jste mě zaujala.
Proč chcete přetvořit svou image?
- Víte... - Myslíte to vážně?
Naprosto.
V posledních letech se mi dostalo toho štěstí,
že jsem se proslavila jako krásná žena.
S tím souhlasím.
Pardon. A mám po nové image.
Jak ji chcete změnit?
Jako byste chtěla sbalit padák.
Však víte.
Ale tak snažíte se.
V určitém bodě už nelze jít dál.
Ano, takové to je.
Ale už to je za mnou a teď bych chtěla být sama sebou.
Celé roky jsem byla někým jiným a rád bych to změnila.
Myslíte to s těmi houslemi vážně?
Zahraju vám pár tónů.
- Jste dobrá hráčka? - Jen si tak fidlám.
Mám příliš utažený smyčec.
- Myslím si... - Co je na tom vtipného?
Nepokoušejte své štěstí.
Koho to zajímá. Dejte mi pusu.
Vrátíme se po reklamě
od Moving David Wise.
Snad ještě víc než na její herectví
jsem se zaměřila na její hudbu
a chtěla o ní vědět co nejvíc.
Před pár lety jsem našla housle,
které jsem si myslela, že jsou její.
Ale ukázalo se, že asi nebyly.
Kontaktovala jsem i člověka,
který si koupil mámin dům
10 let po její smrti,
zpěváka Engelberta Humperdincka.
Prodal ho v roce 2002, a pak ho srovnali se zemí.
Nechal si ale pár věcí, mimo jiné mámin klavír,
a celé roky jsem doufala, že by mu nevadilo ho prodat.
Zdravím, Johne. Tady Mariska.
Páni, Mariska.
Pořád se přátelíš s Louise?
Ano.
Řekla mi,
že Engelbert chce prodat ten klavír,
ale už měsíc se mi neozývá.
Zkusím ji kontaktovat.
Díky, Johne, to bys byl nejlepší.
Neustále se mi vrací myšlenka,
jestli se mohla proslavit i jinak.
Když začínala, bylo jí 21.
Byla dost ovlivněná svým okolím.
Obklopovala se špatnými lidmi,
Mickey byl jediná výjimka.
Chci se tě na něco zeptat.
Když jsem si procházela fotky ve skladu,
našla jsem tohle.
Všechny tyto fotky.
To je Mickey.
Vím, že jsem ji jednou přistihla stříhat fotky.
Řekla ti, proč to dělá?
Nevzpomínám si. Když byla smutná,
držela jsem si odstup.
Zajímalo by mě, co se stalo.
Přemýšlím, kdy se jejich život začal komplikovat.
Víš, co se tehdy dělo?
Vím, že se neshodli na tom,
jak chtějí vychovávat děti.
MILUJU TĚ, JAYNIE
Přestalo se jí pracovně dařit.
FOX UKONČIL SPOLUPRÁCI S MANSFIELD
Bála se o svou budoucnost.
Začala zase hrát hloupé blondýny.
PŘEČTĚTE SI O NÍ V MAGAZÍNU PLAYBOY...
Nebylo to pro ni lehké.
ODHALENÁ JAYNE MANSFIELD!
Ani pro Mickeyho to nebylo snadné.
Začala být velmi negativní.
Její kariéra se neubírala směrem, jaký si vysnila.
Podle mě ji dostala...
deprese.
Když trpíte depresí, nejste sami sebou.
Mickey mi přiznat,
že tehdy se to začalo komplikovat,
protože Jayne...
byla ráda na výsluní.
Prostě to měla ráda.
Potkávala se s jinými lidmi.
Jinými muži.
A tak se jejich manželství rozpadlo.
Jayne Mickeymu dost ublížila.
Myslím si...
Že si rozvodem s Mickeym zkazila život.
JAYNE MANSFIELD SE ROZVEDLA
Mickey měl na její život vůbec nejlepší vliv.
I když mu způsobila velkou bolest,
miloval ji.
Vždycky ji miloval,
i když se rozvedli.
Co následovalo po rozvodu?
Mnohokrát se pak k Mickeymu vrátila.
Pár měsíců byli zase spolu.
JAYNE ZAVOLALA MICKEYMU
V té době Jayne otěhotněla s tebou.
ŘÍJEN 1963
Jayne a Mickey, vítejte v Kalifornii.
Jaké je to být zpátky doma?
Je to skvělý pocit.
Naprosto výborný.
Nebyla jsem tu od minulého března.
Mezitím jsem procestovala celý svět.
V Jugoslávii a v Římě
jsem natočila film Dog Eat Dog.
Teď jsme se s Mickeym vrátili,
aby mohl natáčet pro televizi
a abychom vychovali nové dítě.
Je to tak.
Buď na konci prosince, nebo v lednu čekáme čtvrté dítě.
DÍTĚ ČÍSLO 4
Jsem dítě číslo 4.
Když jsem se narodila,
dělo se tehdy dost věcí.
Proto to na fotkách působí,
že neměla ani chvilku si mě pochovat.
Pořád měla něco na práci
a já se s tím musela smířit.
Asi jsem k sobě dost nepřilnuly.
Nevypadá to tak.
Toto jsou mé děti.
Co byste nám o nich řekla?
Toto je Miklos.
Zoltan.
Maria Magdalena.
Můžu mít otázku na své jméno?
Na mém rodném listě stojí, že se jmenuju Mariska Magdolna.
- Ano. - Viď?
Ale vždycky jste mi říkali Maria.
Je to tak.
Zpočátku ses jmenovala Maria.
- Vždycky Maria. - Ano. Zpočátku.
V Merv Griffin Show mi také říkala Maria.
Jakpak se jmenuješ?
Jmenuju se Maria.
Maureen?
To je Maria.
Dost tvoje jméno řešila.
Zrovna jsme někde
dávali rozhovor
a reportér se zeptal:
"Jak se má malá Mariska?"
A Jayne opáčila: "Jmenuje se Maria. Vyhláskuju vám to.
"M-A-R-I-A. Maria."
Říkal jste, že dnes přijde i můj manžel.
Na chvilku si odskočil.
Možná se už ale vrátil. Neměli bychom pro něj poslat?
Matte.
Rovnou můžeme uvést všechny. Přichází Matt Cimber.
Zdravím, Matte.
Matt Cimber MÁMIN TŘETÍ MANŽEL
Toto je Jayne Mansfield.
Neznáme se? Jak se daří.
Pamatuju si, když do našeho života vstoupil Matt,
tak jsem se převážně trápil
a ptal se, kde je táta.
Najednou se z nás stali Italové,
mámě jsem musel říkat "mama" a jemu "papa".
Přišlo mi to pěkně debilní
a dost divné.
Záhy se náš rodinný život ale začal rozpadat.
Neustále se hádali jak divoké kočky.
Matt byl cholerik
a Jayne to odmítala přiznat.
Když si na ni někdo dovolil,
vždycky říkala, že o nic nejde.
Ptal jsem se jí na to a její reakce byla, že se občas hádají.
Přitom jsem na ní viděl modřiny.
Proč myslíte, že si ho vzala?
Protože pracoval jako režisér.
Její kariéře to ale nijak neprospělo.
S šedesátými lety se pro ni vše změnilo.
ÚNAVNÁ JAYNE MANSFIELD
A tak začala vystupovat v nočních klubech.
S čím v poslední době vystupujete?
Zpívám, trochu tančím,
vyprávím vtipy a bavím lidi.
Nemám hlas jako Judy Garland.
Netančím jako Cyd Charisse.
Jsem bavička.
Tehdy začala pít
a brát prášky.
Začala jsem před ní schovávat bourbon
a vyhazovat pilule.
Starala jsem se o ni.
Matt bylo to nejhorší, co ji v životě potkalo.
Jediné dobré, co z toho vzešlo, bylo narození Tonyho.
Nyní představíme nové dítě
Jayne Mansfield.
To je nám ale novinka.
Vítejte v pořadu Hollywood Backstage a seznamte s novým přírůstkem.
Můj otec Matt o ní nikdy nemluvil.
Zpětně si trochu vyčítám,
že jsem se na ni nezeptal, a tak nevím, proč o ní mlčel.
Ale tvůj táta a naše matka...
Slyšela jsem o věcech...
- o kterých se bojím s tebou mluvit. - No...
- Nepříjemných věcech. - Jistě.
- O jejich vztahu. - Je mi to jasné, věřím tomu.
Ale...
Nic o žádných ošklivých věcech nevím.
A vlastně ani nevím, jestli chci vědět.
Nechci nést to břímě.
Myslím si, že by mi to nijak neprospělo.
PEN ARGYL, PENSYLVÁNIE
V sobotu 11. dubna 1936
dvaatřicetiletý Herbert W. Palmer,
rodák z Pen Argyl a právník ve Phillipsburgu,
ve večerních hodinách
cestou po Morris Street Hill ve Phillipsburgu
zničehonic zemřel za volantem.
Během řízení do kopce najednou zkolaboval.
Jeho ženě se podařilo zastavit vůz.
Lékař prohlásil Palmera na místě za mrtvého. Na vině byl infarkt.
Zanechal po sobě manželku Veru Palmer
a dceru Veru Jayne.
Má máma 3 ROKY
Asi bych se měla zaměřit
i na mámino rané dětství.
Když jí byly tři roky,
zemřel jí táta,
zrovna když spolu jeli v autě.
Její dětství tak bylo
poznamenáno ztrátou.
S tím dost soucítím.
Mluvila někdy o svém dětství?
Ne, nikdy se o něm nezmínila.
Vím ale, že přišla o tátu.
To ji pronásledovalo celý život.
Několikrát jsem ji přistihla, jak si prohlíží jeho fotku a pláče.
Lidé nikdy neznají celý příběh, pouze tu část, jíž jsou svědky.
Nevybírala si vždy ty nejlepší muže.
Přijde mi ale,
že její trápení začalo, když jí umřel táta.
Zbytek života pak strávila tím, že se ho snažila najít,
mladá žena, která hledá svého otce.
ČERVENEC 1966
V roce 1966
si Jayne konečně řekla, že se chce s Mattem Cimberem rozvést.
Jayne Mansfield se bude rozvádět se třetím manželem
Tehdy si také
začala se svým rozvodovým právníkem,
který se jmenoval Sam Brody.
Sam Brody MÁMIM ROZVODOVÝ PRÁVNÍK
Nelíbil se mi. Hodně se hádali.
Pamatuju si, když jsem jednou ráno šel za mámou
a uviděl ji ve slunečních brýlích,
což mi i jako dítěti
připadlo dost zvláštní.
Divi jsem se, proč nosí v domě sluneční brýle.
V určitou chvíli si je
ale sundala a já viděl, že má monokl,
což mě opravdu zabolelo.
Věděl jsem, že Sam nebyl dobrý člověk. Hned jsem to poznal.
Přišlo jí, že nemá moc co nabídnout.
Ale...
Můj táta ROZHOVOR V ROCE 1989
Neuvědomovala si, že měla sama sebe.
Jakmile člověk ztratí sám sebe,
tak přijde o všechno.
Snažil jsem se jí vysvětlit, že má sebe sama.
Že to je to nejdůležitější.
Do toho měla vždycky mě.
Věděla to, ale asi jí to občas nestačilo.
ČERVEN 1967
Stalo se to jednou večer v roce 1967.
Jayne byla v New Yorku se Samem Brodym
a zavolala Mickeymu, ať taky dojede.
V té době jsme už s Mickeym chodili.
A tak jsme vyrazili spolu.
Jayne vypadala dobitě a rozhodně nebyla ve své kůži.
Mickey ji pozval na večeři.
Chtěl ji zachránit před Samem.
O dva týdny později
vystupovala v Biloxi ve státě Mississippi.
O půlnoci se pak měla vydat do New Orleans.
Ty, Mickey a Zolie jste tehdy jeli v autě vzadu s Jayne
a vepředu seděl šofér a Sam Brody.
A pak se to stalo.
Něco bych řekl, ale radši ne,
protože to byly poslední okamžiky jejího života.
Velká rána.
Moje matka.
Jo.
Takže...
Máma se s někým hádala před autem.
Byl to Sam.
Chtěla od něj odejít.
Vzpomínám si, že si šla sednout dozadu.
Pak šla na benzínku.
Myslím si, že chtěla zavolat tátovi,
který tvrdil, že mu volala.
Hodinu před smrtí jsem s ní mluvil.
Po telefonu mi řekla,
že mají před sebou asi hodinu,
hodinu a půl jízdy.
Že je pozdě
a že uloží děti na zadní sedadlo,
aby se vyspaly.
Sama se pak usadila na sedadlo spolujezdce.
Často si říkám,
proč s námi nezůstala vzadu.
Pamatuju si, že mě utěšovala
a říkala, že všechno bude dobré.
O dvacet minut nebo půl hodinu později
jsem ji zaslechl strašlivě vykřiknout.
A pak zavládlo ticho.
Měl jsem ruce pokryté krustou.
A přišlo mi, že mám ztuhlou kůži,
protože jsem byl celý od krve.
Pak jsem vzhlédl a uviděl...
Myslel jsem, že je to moje máma na předním sedadle.
Byla to nějaká blondýna,
ale když se na nás podívala,
poznal jsem, že to není máma,
ale někdo, kdo nás objevil na krajnici.
Vzpomínáš si, co se stalo, když pro vás přijeli?
Usnul jsem.
Chtěli nás odvézt do nemocnice.
V jednu chvíli jsem ale se probudil.
Rozhlížel jsem se a nikde tě neviděl.
Tak jsem se po tobě začal ptát.
A oni nevěděli, koho to hledám.
A tak se museli vrátit na místo nehody.
Uvízla jsi pod sedadlem spolujezdce.
A měla jsi něco s hlavou.
A...
Díky Bohu za to.
Ještě že se Zolie včas probudil.
JAYNE MANSFIELD A DVA DALŠÍ ZAHYNULI V DOPRAVNÍ NEHODĚ
HEREČKA, PRÁVNÍK A ŠOFÉR JSOU PO SMRTI
Děti na zadním sedadle přežily.
KAŽDÝM DNEM VÁS MILUJEME VÍC
Po všem, co se stalo...
ZRANĚNÁ DCERA JAYNE MANSFIELD
mi zavolal Mickey...
a řekl, ať se dostavím do nemocnice.
Mickey junior 8 LET
Zolie 6 LET
Já 3 ROKY
Když Jayne zesnula,
zdálo se mi o ní.
Stály jsme na fotbalovém hřišti,
na němž bylo pódium,
a najednou přijela limuzína.
Dveře se otevřely,
ona vystoupila a prošla si celé hřiště.
Pak došla ke mně a povídá:
"Těší mě, že se o mé děti staráš ty.
"Děláš to skvěle."
Byl to jen sen,
ale znamenal pro mě hodně.
I když to byla jen hloupost.
Myslím, že jsme s Mickeym dětem poskytli opravdu milující domov.
Naše rodina chtěla začít nový život.
Jayne Marie se přestěhovala za strýcem.
Tonyho dostal do péče jeho otec
a my se nastěhovali do nového domu.
Z něj pochází mé první vzpomínky.
Pamatuju si, jak sedím u kuchyňského stolu.
Hrála jsem s tátou takovou hru.
Když jsem na něco neměla chuť,
tak jsem mu to podstrčila a on to snědl.
Tolik jsme se nasmáli, byly to krásné chvíle.
Ale v létě moje rodina
jezdila do Evropy.
A občas mě nechávali samotnou u babičky.
Vera Peers MOJE BABIČKA
Tehdy mi bývalo smutno,
protože jsem si pak nepřišla jako součást rodiny.
Jednou jsem u ní byla,
když mi bylo dvanáct.
Zrovna jsem jako vždy s velkou úctou mluvila o tátovi.
A ona mi věnovala dost zvláštní pohled
a řekla: "Nikdo kromě mě ti nezbyl."
A to mělo velký význam,
jen mi tehdy nedocházel.
Když mi bylo 21,
pořád mi volal předseda
fanklubu Jayne Mansfield, Sabin Gray,
a chtěl, ať ho navštívím.
Říkal, že pořádá valentýnský večírek.
Sabin se nenechal odbýt.
Říkal, že by pro ně hodně znamenalo, kdych přišla.
Tak jsem na to kývla.
Když jsem dorazila,
zdi byly polepeny plakáty s mámou
a všude byly poutače v životní velikosti
a další součásti jeho sbírky.
Přišlo mi to trochu zvláštní.
O pár let později,
když mi bylo 25,
jsem přijala pozvání podruhé
a tehdy jsme spolu byli sami.
Zeptal se mě,
jestli chci vidět fotku Nelsona.
Zeptala jsem se ho, kdo je Nelson.
V ten moment
strašlivě zbledl v obličeji,
vypadal jako duch.
Začal panikařit a opakovat,
že to asi není pravda.
Nevěděla jsem, co je či není pravda.
Vzal mě za roh, vytáhl knihu,
otevřel ji a ukázal mi fotku.
Nedokázala jsem uvěřit tomu, co vidím.
Vypadalo to jako mužská verze mě.
V tu chvíli jsem si připadla,
jako bych ztratila půdu pod nohama.
Prostě...
Se mi vše před očima rozpadlo.
Zbořil se mi celý svět
a můj život už nikdy nebyl jako dřív.
Okamžitě jsem se vydala za tátou.
Vešla jsem dovnitř
a byla jsem celá uplakaná.
Ptala jsem se ho:
"Proč jsi mi nikdy neřekl, že nejsi můj otec?
"Lhal jsi mi."
A on odpověděl:
"O čem to mluvíš?
"Mám tě rád. Jsi moje dcera.
"Kde jsi o tom slyšela? Je to lež."
Byl ještě víc vytočený než já,
vypadal zasaženěji než já.
Tolik to bolelo,
ale on působil, že ho to zabolelo ještě víc.
Dohodli jsme se, že už o tom nikdy nebudeme mluvit.
Že už se o tom nikdy nezmíníme.
A tak jsme učinili.
Ve skutečnosti jsem si ale
potom zažila dost nepříjemná léta.
Nikomu jsem o tom neřekla.
Každou noc jsem před spaním plakala
a připadala si ztracená.
Měla jsem krizi identity.
Byla jsem Mariska nebo Maria?
Byla jsem Maďarka nebo Italka?
Kdo byl má rodina? Ke komu jsem patřila?
Trápilo mě vědomí, že jsem byla produkt nevěry,
nelegitimní hříšná chyba.
Byla jsem tak...
naštvaná na mámu.
Že mě nechala v takovém chaosu.
A že ublížila tátovi.
A že mě nechala samotnou a bezvládnou.
Abych to zvládla,
zřekla jsem se té části,
která pocházela od mé matky.
Ale pak mi došlo, že ještě je tu můj skutečný otec.
Kdo to vůbec byl?
Věděl vůbec o mně?
Vzpomněl si někdy na mě?
Musel o mně vědět. Proč se o mně nikdy nepřihlásil?
Pracoval jako bavič.
O pět let později, když mi bylo 30,
jsme se s kamarádkou vydaly do Atlanty
a šly na jeho vystoupení.
Po vystoupení,
když vyšel ze zákulisí,
jsem ho pozdravila a řekla, že jsem Mariska Hargitay.
A že vím, že se znal s mou mámou.
Podíval se na mě,
rozplakal se
a vzal mě za ucho.
Pak řekl, že na tuto chvíli čekal 30 let.
Potom jsme si jen povídali
asi do pěti do rána.
Řekl mi, že mám dvě sestry.
Odvyprávěl mi celý příběh.
Stalo se to před 30 lety.
A od té doby jsem o tom nikomu neřekla.
Tak jsme tady.
Celou noc...
jsem byla vzhůru.
Celou dobu jsem myslela na to, s jakým tajemstvím jsme to žila
od chvíle, co mi bylo 25.
Já taky.
Na tohle jsem čekal pěkně dlouho.
Díky za trpělivost.
Děláš si legraci?
Když jsem v roce 1965 začal vystupovat v Las Vegas,
jeden novinář se mě hned zeptal, jestli nejsem
ten Sardelli, který měl aféru s Jayne Mansfield.
Tak jsem mu řekl, ať mi udělá laskavost.
"Jakou?" zeptal se.
Pozval jsem ho na vystoupení
s tím, že jestli budu hrozný, ať mě klidně ukřižuje,
zničí mi kariéru.
Ale ať nemluví o našem vztahu.
Zatleskejte Nelsonu Sardellimu.
ATLANTA, GEORGIA
BŘEZEN 1963
Na začátku kariéry
jsem vystupoval v Atlantě
a jednou večer jsem se šel projít.
A najednou jsem před jedním klubem narazil na hromadu lidí.
Vešel jsem dovnitř.
Přiběhla ke mně servírka
a povídá, že je tu Jayne Mansfield.
Přišel jsem za ní,
podívala se na mě a začala mluvit italsky,
povídá: "Buona sera."
A pak mě pozvala na své vystoupení.
A tak jsem na něj šel.
Když skončilo,
pozvala mě k sobě do auta.
Nemohl jsem tomu uvěřit.
Kde byl tou dobou můj táta?
Měli tehdy nějaké neshody.
Nemluvili spolu.
Takže žili odděleně?
Ano. Měli nějaké problémy.
A vy jste se spolu ukazovali na veřejnosti?
Pořád.
Chodili jsme spolu všude.
Pak jsme spolu začali vystupovat.
Pak mě postupně představila dětem.
Byl jsem na jejím rozvodovém řízení v Juarezu.
Doprovázel jsem ji.
JAYNE MANSFIELD SE ROZVEDLA
Do El Pasa dorazila s přítelem Nelsonem Sardellim.
"Doufá, že se brzy vezmou."
Potom jsme spolu jeli do Německa
natočit film.
Pak jsme si půjčili auto
a projeli v něm celou Evropu.
Kde jste to nafotili?
V Alpách.
Co tohle?
To jsme akorát dorazili do Itálie.
Kdy si uvědomila, že je těhotná?
V Německu.
Páni. To jsem nevěděla.
- Páni... - Je to tak.
Den otců, 1963.
"Pro Nelsona
"je tento den speciální, ale pro nás dva ještě speciálnější.
"Sémě naší věčné lásky roste
"jako stromek, z něhož jednou vyroste mohutný dub.
"Te amo, al di la, tvá Jayne."
Al di la znamená...
"Ještě dál".
"Nejdražší maminko,
"procházím si zatím nejnáročnějším životním obdobím.
"Nedokáže se rozhodnout ani pro Mickeyho, ani Nelsona.
"Miluju je oba.
"A oni mě oba také velmi milují.
"Snad mi Bůh brzy ukáže cestu,
"protože se v poslední době dost trápím."
ČERVEN 1963
3 MĚSÍCE OD ZAČÁTKU VZTAHU
Na konci naší cesty
jsme se vydali do baziliky sv. Petra.
ŘÍM, ITÁLIE
Chtěla, ať si složíme svatební sliby.
Byla to nádhera.
A pak se na mě podívala a řekla:
"Nelsone, pokud bychom se vzali
"a já otěhotněla s někým jiným,
"vzal bys mě zpátky?"
Nedokázal jsem tomu uvěřit.
Jak mi mohla položit takovou otázku?
Chápeš?
Prostě...
Mě to zlomilo.
Už jsem na to neměl sílu.
Bylo toho na mě moc.
A tak jsem ji poslal, ať se vrátí do Států
s tím, že už se nikdy neuvidíme.
Věděl jsi, že mě čeká?
Ano.
Nepopírám to, Marisko.
Byl to nejostudnější moment mého života.
Zmýlil jsem se.
Mluvili jste pak ještě někdy?
Sžírá mě, že jsme spolu
pak už nikdy nepromluvili.
Hodně lidí totiž naší aférou
utrpělo.
Jayne a Mickey, vítejte v Kalifornii.
Jaké je to být zpátky doma?
Je to skvělý pocit. Naprosto výborný.
Nebyla jsem tu od minulého března.
Teď jsme se s Mickeym vrátili, aby mohl natáčet pro televizi
a abychom vychovali nové dítě.
Je to tak.
Nedokážu si představit, jak se tvůj otec cítil.
Ale jsem mu vděčný.
Proč jsi nás nikdy nekontaktoval, když jsem se narodila?
Když tvá matka zemřela,
tvá babička chtěla, ať udělám vlny
a přihlásím se o tebe.
Tehdy jsi už ale považovala Mickeyho za tátu
a sourozence za své sourozence.
Prospěl bych ti nějak?
O několik let později
jsem se dostal do kontaktu s Mickeym.
Tehdy mi řekl:
"Nelsone,
"nikdo mi nemusí říkat, kdo je otcem mojí dcery."
Na to jsem mu odpověděl,
že ho odmítám jakkoli ztrapnit.
A tak jsem učinil.
Jayne Mansfield měla s druhým manželem tři děti,
Miklóse,
snad ta jména vyslovím správně,
Zoltana a Marisku.
Po smrti jejich matky
je otec všechny vychoval.
- Rád vás poznávám, Marisko. - Nápodobně.
- Rád vás vidím, Mickey. - Já vás také.
Díky.
Kolik vám toho táta řekl o mámě, Marisko?
A co vám o ní řekl?
Občas ji zmíní,
a pak si o ní různě povídáme.
Nijak se tomu tématu nevyhýbáme.
Než jsem na to přišla,
mluvili jste někdy s tátou o Nelsonovi?
Určitě ho musel někdy zmínit.
Když na to přišla řeč, vždycky řekl: "Jsem její otec."
Tečka.
Ať už jsem si o tom myslela cokoliv,
vždy jsem na Mickeym ctila,
že vždy dokázal přiznat, co věděl.
Když se Mariska narodila,
jeli jsme s její matkou do Maďarska,
kde jsme o novém přírůstku řekli mým rodičům,
a moje máma chtěla, ať ji pojmenujeme Mariska.
A tak se stala Mariskou, a tím i skutečnou Maďarkou.
Mickey byl skvělý otec.
Měl tě nesmírně rád.
Zároveň dost potlačoval vlastní bolest.
Potlačoval své trápení i s Jayne.
Proto vždy říkal, že jsi jeho dcera.
A opakoval to až do své smrti.
TRAGICKÝ TAJNÝ ŽIVOT JAYNE MANSFIELD
"'Seznam mě s tím Italem,' ponoukla mě.
"Zmínil jsem to majiteli
"Ewinovi, který záhy dorazil k našemu stolu
"i s pohledným Italem.
"Představil se jako Nelson Sardelli
"a prý vystupoval v jiném klubu na stejné ulici.
"Přestože si neřekli nic zásadního,
"pro Jayne toto první shledání znamenalo hodně.
"'Ten chlap,' řekla mi, zatímco jsme vycházeli ven,
"'se stane otcem mého bambina,
"'překrásného italského dítěte, které jsem vždy chtěla.'"
Co si myslíte, že by řekla o vaší knize?
Určitě by některé věci rozporovala.
"Proč jsi zmínil tohle. To jsi mohl vynechat."
Myslíte si, že jste měl právo převyprávět příběh
o mém biologickém otci?
Z toho, co jsem věděl, ano.
Když jste to napsal,
přemýšlel jste nad tím, jaký to bude mít dopad na mou rodinu?
Ne.
Mrzí mě, pokud ta kniha někomu ublížila.
Ale z toho, co jsem věděl, to byla všechno pravda.
Ale určitě jsem nechtěl nikomu ublížit a mrzí mě, pokud se tak stalo.
Znovu si přivlastnit svůj příběh.
O to mi jde především.
Strávila jsem 35 let snahou skrýt pravdu.
Na počest táty.
V určitém bodě jsem si ale uvědomila,
že držet tajemství není ke cti vůbec nikoho.
Trvalo dlouho, než mi to došlo.
Zamýšlela jsem se...
nad naší velmi dlouhou cestou.
Souhlasím.
Někdy jsme byly dole, někdy nahoře,
zakusily jsme slasti, strasti a občas si i poplakaly.
A...
Myslím, že jste na tento den
obě dlouho čekaly.
Ano.
Pamatuju si na tu chvíli, kdy jsem zjistila, že mám další sestru.
Byl jsem na druhém stupni základní školy.
Naše rodina mluvila otevřeně o všem,
ale táta měl ve stole jednu zamknutou zásuvku.
Pravdou je,
že člověk vždycky pozná, co je pravda,
protože vše kromě pravdy
jsou lži.
I jako dítě jsem vždy tušila pravdu.
Prostě jsem měla tušení.
Jednoho dne jsem tu zásuvku odemkla,
otevřela ji dokořán
a vzadu jsem zahlédla obálku.
Uvnitř byl dopis od tvé babičky odeslaný záhy po smrti tvé matky.
V něm stálo: "Milý Nelsone..."
A teď ti přeříkám, co jsem z toho v jedenácti pochopila.
Četla jsem: "Milý Nelsone,
"vím, že máš vlastní děti,
"určitě se jim daří,
"ale máš ještě jednu skvělou dceru,
"která je určitě lepší než tvé ostatní děti."
Teď už vím, že tam nic takového nestálo,
ale vyčetla jsem z toho, že ty jsi naše příbuzná.
Vletěla jsem do kuchyně s dopisem v ruce
celá ubrečená a ptala se, co to má znamenat.
Otec zvážněl a povídá:
"Nic o té holčičce nevím."
Asi se rozbrečím.
Povídá: "Ta holčička má otce, který ji má moc rád,
"stejně jako mám já rád tebe, takže je v bezpečí."
"A pokud je v bezpečí a přišla o svou mámu,
"tak ji nesmíme připravit o rodinu, kterou dosud znala."
Tak se rozhodl, a proto jsme o tom nikomu neřekli.
Dávalo mi to smysl.
Takže jsem na to přestala myslet.
O pár let později jsme se ale potkaly.
Bylo to na oslavě tvých narozenin.
Byl tam táta, já a Katie Couric,
která se pořád ptala, co máš společného s naší rodinou.
Tak jsme tvrdili, že jsi rodinná známá.
Pořád se divila, jak můžeme být příbuzné.
Vzpomínám si, jak jsem řekla,
že si musíme promluvit
a vymyslet, jak zařídit,
abychom se mohly normálně vídat.
Za mě to muselo být...
Hodně náročné,
protože tehdy jsem ještě nezmoudřela
a říkala si, že to tajemství musíme udržet.
Měla jsem ohromnou potřebu
ctít Mickeyho přání.
Ale to ode mě nebylo správné.
Celé roky jste to musely tajit,
což od vás bylo neskutečně milé.
Moc vám děkuju.
Mám otázku.
Jak se cítíš ohledně toho,
že tuto informaci pouštíme do světa?
Po tomhle...
Už nebudeme muset nic skrývat.
Že se to konečně děje,
je pro mě tak trochu
znamením shůry,
že se mi konečně dostane odpuštění za všechny mé chyby.
Minulost nezměním,
ale lituju, že jsem
tvou matku opustil.
Myslím si, že kdybych tak neučinil, tak by ji nestihl takový osud.
Myslím, že to tak je.
Jednu věc bych ale zpětně změnil rád.
Kdybych si mohl s tvým tátou ještě jednou promluvit,
než zemřel,
protože bych se mu rád omluvil.
Jsem si jistý,
že jsem měl na jeho trápení podíl.
Jsem ráda, že to říkáš.
Víš,
jsem rád, že jsem vůbec
dostal příležitost to přede všemi říct.
Je ti 89, takže jim to brzy budeš moci říct osobně.
Co bude stát v mém nekrologu?
Že jsi nejlepší!
Rád jim to řeknu osobně!
- Vážně? - To si pište!
Ne, protože...
Panebože! Panebože!
To jsi přehnala!
No dobrá.
- Zítra ti zavolám. - Dobře.
Napadá mě, že máma tu s námi už sice není,
ale tímto dokumentem
jsme jí vlastně vdechli nový život.
Připadá mi, jako by takovým krásným způsobem zase ožila.
Souhlasím. Ptal jsem se Alexy,
jestli duše může umřít.
Chceš slyšet, co mi řekla? Sleduj...
Myslíš jako té Alexy?
Ano. Alexo, může duše umřít?
Podle reginameredith.com duše nikdy umřít nemůže.
Vrací se zpět do vesmíru.
Vrací se zpět do vesmíru a nikdy neumře.
Něco jsem ti vyrobila z věcí,
které jsem našla ve skladu.
Chtěla bych ti to věnovat.
To jsi dala dohromady sama?
- To jsem já? - Celé album je jen o tobě.
Panebože!
Páni!
Vypadám jako ta dáma z filmu Grey Gardens.
- Znáš ho? - Ano.
Taky jsem našla pár pohlednic, které jsi napsala mámě.
"Nejlepší mamince na světě.
"Tvá milující dcera, Jayne Marie."
Nechápu, že jsme to našli až po desítkách let.
Poslechni si tohle.
"Milá maminko,
"mám tě ráda ve dne, v noci,
"co bez tebe budu moci?
"Mám tě ráda dopo i odpo.
"Ať jsi, kde jsi, ani málem
"snad nejsi s tím Jackem Paarem."
Děláš si legraci?
To tam opravdu je?
"Snad nejsi s tím Jackem Paarem."
Tak to se ti opravdu povedlo.
Těší mě, že jsme se tu dnes sešli,
protože bez vás bych to dělat nechtěla.
- To je krabic! - Propána.
- Tady. - Počkej, počkej.
To jsou knihy s výstřižky.
"Stavěná jak Marylin."
Páni.
Vysunu to.
Panečku.
Koukejte na to, to je roztomilé.
Měl jsem z toho Santy pěkný strach.
Vypadá děsivě.
V tomto věku všechny děti nesnáší Santu.
- Co to máš na noze? - Nějakou dečku.
Na noze?
Sakra.
Mickey chtěl, ať tě vystraším.
Našel jsem to v krabici. Zase jsme ji dostali.
Máme to na kameře.
Zase se chováte jak mí malí bráškové.
Pojďte sem, rychle.
Panebože.
To je Zlatý glóbus.
Hollywood Foreign Press Association.
Jen si ho prohlédněte.
Jayne Mansfield.
Cena za mezinárodní popularitu. 21st Century Fox.
Zásadní.
Mohla by sis to dát mezi svá ocenění.
Ano.
Pokud mi to dovolíte.
Zasloužila sis to.
Proboha.
Patří nám?
Ano. Všechno nejlepší.
Peter Hermann MŮJ MANŽEL
Děkuju.
Děkuju, děkuju, děkuju.
Nedokážu tomu uvěřit.
Většinu svého života jsem se za mámu styděla.
A to jsem na ni neměla žádnou vzpomínku.
Nechtěla jsem slyšet její hlas.
Chtěla svou svou kariéru vést zcela odlišným způsobem.
Sama v životě učinila dost problematických voleb
a zanechala po sobě pocit ztráty a mnohá tajemství.
Teď v šedesáti letech to už ale vnímám jinak.
Poprvé se v tobě vidím.
Ve tvém úsměvu.
Ve tvém smíchu.
A konečně cítím, žes byla mou matkou.
Poprvé jsi otěhotněla v šestnácti.
Svou kariéru jsi započala jako dítě.
Chápu tě.
Chápu tvou bolest.
Hledala jsi něco, co jsi nikdy nenašla.
Děje se něco?
Skrývala jsi toho v sobě tolik.
Nechám toho, než dorazí.
Konečně tě vidím takovou, jaká jsi byla.
Vidím tě, Jayne.
Svou mámu Jayne.
Mám tě moc ráda.
A chybíš mi.
Na památku mých rodičů Mickeho a Jayne
KAŽDÝM DNEM VÁS MILUJEME VÍC
Titulky: Petr Uram Pro TransPerfect Media