Преди около час голяма тълпа влезе през служебния вход.
И това беше Джейн Мансфийлд.
Ето я - прекрасната Джейн Мансфийлд.
Чувствам се като Мама Гъска - имам много деца.
Как се казват? Кой е това?
Това е Миклош.
Здравей, Миклош.
- И... - Мария.
Моля? Коя си ти?
А този мъник как се казва?
- Как се казваш? - Золи.
- Моля? - Золи.
Слушай, направи си свое шоу.
Как се казваш, скъпа?
Мария.
Убедена съм, че ако имаш деца,
първото ти задължение е към тях.
Независимо дали си филмова звезда, или мияч на чинии.
Ако нещо се случи с кариерата ми,
ако претърпя катастрофа, обезобразена съм или не мога да ходя...
Ако се случи нещо ужасно,
винаги ще има кой да се грижи за децата ми.
ЛИПСВАШ МИ, МАМО
МОЯТА МАЙКА ДЖЕЙН
НЮ ЙОРК
Бях на три години, когато майка ми почина.
И всъщност нямам никакви спомени от нея.
Спомням си само как веднъж ядях зърнена закуска.
А тя ми галеше косата,
но не знам дали това е истински спомен, или нещо, което си въобразявам,
защото много ми се иска да се е случило.
След като почина,
никога няма да забравя
как открих бебешката си книжка.
Всички имахме такива книжки.
БЕБЕШКА КНИЖКА на Мики Джуниър
Но като прелистих моята, видях, че беше почти празна.
Освен че нямах спомени,
мисля, че това ме накара да изпитам още по-голяма празнота.
Беше като малка дупка в сърцето ми.
Докато растях, баща ми ми казваше:
"Не чети книгите за майка си,
"не ги чети, няма нужда да ги четеш."
Казваше ми, че били пълни с лъжи и с евтини сензации.
Неща, с които не искаше да се сблъсквам.
И аз изпълних всички негови заръки. Никога не съм ги чела.
В един момент започнах много да се срамувам
заради образа й на секс символ
и всички свързани с него избори.
Затова се разграничих максимално
от идеята за майка си в своя живот.
Но кариерата ми се развиваше,
започнаха да ми пишат фенове, които знаеха,
че съм дъщеря на Джейн Мансфийлд.
Може би са я познавали, виждали или са имали нейна снимка.
Просто бяха много.
"Г-жо Харгитей, имам запис на епизод
"от 'Мъжете обичат блондинки', в който участваше майка ви."
"Аз бях приятел на родителите ти."
"Здравей, Маришка. Джейн живееше до нас
"и свиреше на цигулка всеки следобед."
"Г-жо Харгитей, изпращам ви това за спомен от майка ви -
"съобщението за раждането ви и други неща."
Джейн и Мики Харгитей с удоволствие съобщават,
че им се роди дъщеричка - Маришка.
Запазвах каквото ми изпратеха
и мисля, че така започна всичко.
Все повече мислех за майка си.
По време на пандемията дори й организирах парти за рождения ден.
Честит рожден ден, мила Джейн!
Малко хора празнуват рождения ден на мъртвите си майки,
но имаше някаква магия в това.
Горе-долу тогава започнах да осъзнавам,
че ми се иска да я опозная.
Не като секс символа Джейн Мансфийлд,
а просто като Джейн.
Моята майка Джейн.
Баща ми - моята опора в живота,
почина през 2006 г.
Толкова много въпроси не бях успяла да му задам.
Не бях говорила и с братята и сестра ми
какво са преживявали те.
Но сега искам да я разбера.
Защото тя е част от живота ми и част от мен,
която винаги е била заключена някъде.
ЛОС АНДЖЕЛИС, КАЛИФОРНИЯ
Золтан Харгитей БРАТ МИ
- Харесва ми дървената част. - Специално е правена.
Готов ли си?
Аз ще съм тук. Внимателно.
Джейн Мари Мансфийлд СЕСТРА МИ
Да се целунем като Данмама.
Така ни целуваше баба.
Готови?
Мики Харгитей БРАТ МИ
Готови ли сме?
Ами...
- Няма как да сме по-готови. - Няма как...
Как изобщо ме убеди да участвам в това?
От теб ще стане голяма звезда
с тези големи сини очи.
Няма как да стане.
И така...
- Започваме. - Готов ли си?
Готови сме. Нали сме тук.
Отдавна чаках този ден.
Първо, искам да ти благодаря, че се съгласи да участваш.
Сега на мен ми стана притеснено,
защото знам колко не обичаш да...
да говориш за тези неща.
Затова да видим как ще тръгне, и ако не ти се говори за нещо, недей.
Благодаря ти, че ме покани, Мариш.
За мен е чест, наистина,
и ще се опитам да отговоря на всички въпроси.
Благодаря ти.
Първо искам да поговорим малко за детството ни.
Защото вие имате спомени и ви завиждам.
Аз нямам спомени.
Ами ти...
Може ли да спрем за малко?
Мисля, че аз нямам точно спомени,
по-скоро помня едно усещане.
Нещо като ехо от човека, ако ме разбираш.
Помня присъствието й,
донякъде помня какво съм изпитвал тогава.
Трябва да се разровя дълбоко, за да ги намеря.
Но основното чувство
от онези далечни дни е хубаво.
Тогава живеехме в Тексас.
Бяхме само двете с нея.
ДЖЕЙН МАРИ на 3 години
Запечатил ми се е образът й...
МАМА на 19 години
Защото тя беше много млада.
Баща ми
се казваше Пол Мансфийлд.
И по онова време бяха женени.
Като дете помня, че тя следеше всички звезди
и постоянно ходеше на кино.
Водеше ме със себе си.
Имаше си идоли.
Мечтаеше и тя да стане такава звезда.
Пол Мансфийлд беше много набожен тексасец
и изобщо не си падаше по това.
Но тя се беше посветила на киното.
Записа се на актьорски курс.
Имаше желанието да стане сериозна актриса.
И вътрешно беше решила да го постигне.
Реши, че ще замине за Калифорния и ще го постигне.
Пол Мансфийлд дойде с нас.
Но осъзна,
че тя няма да се откаже.
Той си тръгна, а ние с нея останахме.
В началото се хващаше на всякаква работа.
Беше модел.
Даваше уроци по танци.
Продаваше бонбони в кино "Уилтън".
Правеше всичко да я забележат.
И ме водеше навсякъде със себе си.
Имам много спомени от онези дни.
Защото бяхме само двете.
Но после я забеляза един агент,
който й осигури прослушвания.
Доколкото знам, когато пристигате в Холивуд,
са ви прослушвали за Жана д'Арк.
Не се явих за ролята на Жана д'Арк,
а на прослушването изпълних монолог на Жана д'Арк
за Милтън Луис, който беше кастинг директор в "Парамаунт".
Той реши, че само си пропилявам, както се изрази,
"очевидния талант".
Изруси ми косата,
облече ме в светли дрехи и виждате резултата.
Тогава живеехме в апартамент в Ел Ей и едва свързвахме двата края.
Но изведнъж тя започна да получава роли.
"ЖЕНСКА ДЖУНГЛА"
Ти все забъркваш нещо, Ал,
но сега изпиташ същото, което причиняваш.
Кой се обади?
Рей Бордън.
Сигурна ли сте?
Разбира се. Каза ми името си, а и беше много груб.
Заговорихме се и тя каза,
че била луда по Джон Фасенда.
Джон Фасенда?
Репортер е, дават го всяка вечер.
В 23 ч., за 15 минути.
НЮ ЙОРК 1955 г.
Кога разбра какво се случва?
Вероятно започнах да забелязвам, когато бях на около пет-шест години.
Тя е била на 22 и е била на Бродуей.
"ЩЕ СЪСИПЕ ЛИ СЛАВАТА РОК ХЪНТЪР?"
АКТЬОРСКИ СЪСТАВ
ДЖЕЙН МАНСФИЙЛД (Рита Марлоу)
Тази пиеса - "Ще съсипе ли славата Рок Хънтър?",
й донесе славата.
ДЖЕЙН МАНСФИЙЛД - НАЙ-УМНАТА ГЛУПАВА БЛОНДИНКА НА БРОДУЕЙ
Спомням си, че живеехме в хотел "Плаза".
На един Великден бяхме само двете и тя каза:
"Имам изненада за теб, иди в банята".
Отидох и отворих вратата, а вътре беше пълно с малки пиленца.
Ние просто седяхме на пода, смеехме се
и се кикотехме.
Почти ми се доплака сега.
Защото още усещам как ме прегръща и се усмихва, как се смее.
ЛОС АНДЖЕЛИС, КАЛИФОРНИЯ
След като майка ми почина на 34 години,
семейството ни трябваше да се справи с много неща.
Едно от тях беше, че тя не беше оставила завещание.
Така щатът разпродаде вещите й, за да изплати дълговете й.
И останаха само шепа предмети,
които с братята и сестра ми успяхме да запазим.
Пазя бебешките й обувки.
О, божичко.
- Личи си, че са носени. - Да, прекрасни са.
Погледни ги.
Прекрасни са.
- Красиви са. - Да.
Аз правя всичко това, за да си върна изгубеното.
Дори материалните неща.
Затова реших най-после да прегледам семейния ни склад,
защото никой не е отварял кутиите от 1969 г.
ДАЛАСКАТА МАНСФИЙЛД ВЕЧЕ Е ЗВЕЗДА
МОМИЧЕТО Е НЕУДЪРЖИМО!
Иска ми се братята и сестра ми да бяха тук с мен за това.
СНИМКОВ АРХИВ
О, господи.
Това е тя с Пол Мансфийлд.
Той е изрязан.
Леле!
Има много такива.
Кого е изрязала тук?
Не помня да съм виждала това.
Ето го татко.
Мики.
Елън Харгитей МАЩЕХАТА МИ
Какво си спомняш за това?
Сигурна съм, че не беше я преживял, когато се запознахме.
Защото тя почина на 29 юни 1967 г.
А с Мики се оженихме през април 1968 г.
Няма как да я забрави.
Няма начин, когато обичаш някого,
да напусне сърцето ти.
Все едно кой е, колко си ядосан,
нищо няма значение -
ако наистина обичаш някого, той остава в сърцето ти.
Хайде, миличка.
Мики беше родом от Унгария.
Когато бил на 20, станал шампион по бягане с кънки.
Бил е в националния футболен отбор.
Занимавал се е и с адажио акробатика.
Дошъл в САЩ със седем долара в джоба.
И после станал акробат в цирка.
И това било преди да започне да тренира за културист.
Станал Мистър Индианаполис. Мистър Индиана.
Мистър Америка на Средния Запад.
И накрая - Мистър Вселена.
Мики казваше: "Ако можеш да мечтаеш, можеш да го постигнеш".
Такъв беше Мики.
След титлата Мистър Вселена получил работа на сцена в шоу
в Ню Йорк при Мей Уест.
И една вечер
Джейн Мансфийлд била в публиката.
След шоуто се запознали
и това било началото на...
прекрасен период в живота им.
Мисля, че с Мики наистина беше любов от пръв поглед.
И той беше наистина добър човек.
Личеше си колко е щастлива.
МЛАДОЖЕНЦИ
Беше голямо събитие, когато се ожениха.
Да, аз се радвах.
Нещата вече
се бяха променили много.
Джейн Мансфийлд и Мики Харгитей
току-що слязоха от самолет на "Американ Еърлайнс".
Събрала се е огромна тълпа.
Джейн Мансфийлд се издигна от напълно неизвестна
до една от най-популярните звезди в наше време.
"РУСА ЕКСПЛОЗИЯ"
Днес тя подписа дългосрочен договор с "Туентиът Сенчъри Фокс".
В момента е и най-фотографираната жена в шоубизнеса.
Г-жо Мансфийлд, през 1954 г., не толкова отдавна,
сте продавали бонбони в холивудско кино.
Как бихте обяснили метеоритния си възход към славата?
Добре, Джойс,
ще ти кажа какво направих.
Използвах славата си на секси момиче, за да си проправя път,
но това никога не е било истинската ми цел.
Харесва ли ви да го правите?
Използвам го да постигна целите си. Не знам дали наистина ми харесва.
Но реших, че ще ми се отрази добре -
да съм в положение, в което мога да се изразявам,
да покажа какво искам да постигна.
Това е Рита Марлоу, звезда от сцената, екрана, а сега и от телевизията на живо.
Мисля, че е много, много неприлично.
Кое е неприлично?
Призна на жена си за нас пред мен.
Джейн, харесва ли ви тук - във ВВС база "Гус"?
О, прекрасно е, когато има мъже в готовност.
И тя не се шегува, радарът непрекъснато звъни дзън-дзън-дзън.
НАГРАДИ "ЗЛАТЕН ГЛОБУС" ТАЗИ ВЕЧЕР
Аз съм в дома на Джейн Мансфийлд и Мики Харгитей
в Бевърли Хилс.
- Ще ни разведете ли наоколо? - Разбира се.
- Да започнем от хола. - Ще ви го покажа.
А тази емблема, Джейн, какво е това?
Това е нашият герб, Д и М означават Джейн и Мики.
Глен Холс го нарисува.
Да, както и украсата на пианото -
купидоните зад вас.
Значи имате три деца.
- Да, това е Мики младши. - Здравей.
- Извинете, че го представих първи. - Приятно ми е.
- Джейн Мари, малката ни дъщеря. - Приятно ми е.
А това е най-малкият ни син Золтан Антъни.
Какво си спомняш от онова време?
Помня как си играеше с нас
около басейна.
Басейнът беше с форма на сърце.
И беше огромен.
- И това е било нещо нормално. - Да.
Имахме и много животни.
Тя обичаше животните.
Помниш ли оцелота? Имаше оцелот.
Беше отзад, в голяма клетка, наричахме я "джунглата".
- Значи сме имали зоопарк като малки. - Имахме зоопарк.
Казвам "имахме", но не помня нищо.
Да.
Боже, просто се чудя как си се чувствал, като си бил заобиколен
от толкова блясък и слава.
Свикна ли някога с това?
Трудно е, защото когато си дете,
не познаваш нищо друго, няма друго нормално...
- Разбираш ме. - Да.
Просто...
"Това е положението. Това е животът, моят живот."
Друго не познаваш.
Но се чувствах обичан и сигурен.
Това ми правеше най-силно впечатление.
Помня как една вечер влезе и ми пожела лека нощ.
После...
се върна след десетина минути.
Прегърна ме силно, с много любов.
Аз бях със затворени очи, но знаех какво прави,
преструвах се на заспал, а после наистина заспах.
Да.
ХЕМЕТ, КАЛИФОРНИЯ
О, благодаря.
Никой не вярва на колко години съм.
Догодина ставам на сто.
- Как предпочиташ - Ръсти или Рей? - Ръсти.
Все ми е едно, стига да ме викат навреме за вечеря.
И коя година се запозна с нея?
През 1957-а.
Нае ме да й помагам с писмата от фенове,
но постепенно й станах прессекретар.
Обаждах се и уговарях срещи,
такива неща.
Нали знаеш, пиар работа.
Често откриваше магазини.
Но беше нещо повече.
Винаги беше на показ.
Пред феновете си.
Казваше:
"Никога не отказвай автограф на почитатели,
"защото без тях мен няма да ме има".
Питам се доколко тази публичност засенчва актьорската ви игра.
Вие сте пред публиката толкова често
по вестници и снимки, колкото и на екрана.
Ще ти кажа, Робърт,
че има две важни неща в живота на една актриса.
Най-важното е да бъде добра актриса,
да бъде истинска звезда.
Това е изключително важно.
Другото важно нещо е да е известна.
София Лорен позволи на Джейн Мансфийлд да спечели дуела за публичност
Джейн Мансфийлд доказва, че прекалената реклама не вреди
ИСТОРИЯТА НА ДЖЕЙН МАНСФИЙЛД
Сигурен съм, че тази вечер сме тук...
Значи цялата ви работа заедно е давала резултат.
Да, о, да.
И ще ти кажа, тя броеше кламерите.
Била е педантична.
О, да.
"Какво стана с този, с онзи?".
Значи е контролирала всичко.
Следеше всичко.
"КАЖИ ГО НА ГРАУЧО"
Здравей, Джейн.
Знам го отпреди, когато снимах онзи филм с теб.
- "Ще съсипе ли славата Рок Хънтър?". - Да, беше забавен.
- Ти си най-сладкият ми екранен партньор. - Да, и най-възрастният.
Знаеш ли, казвал съм го и на други хора -
ти не си глупава блондинка, както се представяш.
Хората трябва да знаят, че всъщност си умна,
чувствителна и съобразителна.
И тази твоя фасада
не отразява истинската ти същност.
О, много мило. Благодаря.
Мисля, че и ти го знаеш,
Джейн, това е част от образа ти, нали така?
- О, това е... - Повечето хора не го осъзнават.
Мисля, че нещата стоят така.
Хората си купуват билети, за да ме видят такава, каквато очакват
и...
И получават това, за което са платили.
Така че това е просто част от ролята, която играя като актриса.
Можеш ли да ми разкажеш за ролята, която играеше, за публичния й образ?
Откъде мислиш, че е тръгнало всичко?
Това искаха студията.
ПО-ДОБРА ОТ МЕРИЛИН МОНРО!
И затова донякъде копираше Мерилин Монро.
Това съм аз, на плажа.
"ПРОКЛЕТИТЕ СЕДЕМ ГОДИНИ" 1955 г.
Косата ми беше малко по-дълга, забеляза ли?
О, Рок Хънтингтън, знам, аз...
Искам да те нацелувам, но първо налей шампанското, сладурче.
Този глас винаги е бил нещо противоречиво за мен,
не разбирах
защо говореше така и това ме разстройваше.
Мисля, че на Джейн не й харесваше,
но точно това я беше направило популярна и...
правеше каквото трябва.
Какво друго имате вкъщи?
О, имаме оцелот и птица майна.
- Оцелот - онези тигърчета ли? - Да.
"Имам оцелот и птица майна,
"а също така имаме слон и..."
Точно така говореше.
Но невинаги е говорела така.
Това е... Нещо като образ.
Да, образ.
Това е образът Джейн.
Говореше ли ти понякога за работата си?
Ами, не го обсъждахме. Просто... живеехме с това.
Но вкъщи не се държеше така превзето.
Прибираше си косата с шал и седеше на слънце,
вкъщи беше без грим и подобни неща.
И си беше просто Джейн.
Имаше страхотно чувство за хумор.
Имахме домофони и когато идваха приятели на гости,
тя викаше през тях и издаваше странни звуци.
Но беше и много начетена.
Говореше френски, италиански, испански, унгарски.
И искаше да ни покаже
повече от живота.
Затова ме водеше в болницата "Уолтър Рийд"
при войниците, завърнали се от войната.
Изпитваше огромно състрадание към тях.
И искаше да ми покаже другата страна на живота.
Лежаха сами, нямаше никого при тях.
Нямаше кой да им хване ръката и да им каже "Обичам те".
Един човек особено
ме развълнува, защото беше загубил крака си.
И това, което най-много ме разстрои, не беше, че те...
Че никой от тях...
Те бяха горди от това, което са направили.
Изобщо не съжаляваха.
Това не беше образ, преструващ се на някой друг,
това си беше тя.
Чудя се как си се чувствала,
като си знаела коя е всъщност
и колко различно е звучала пред публика.
Не ми се струваше естествено. Не ми се струваше правилно.
Затова мисля, че просто извръщах поглед, когато чувах...
гласа й за пред публика.
Защото знаех, че тя е наистина много умна.
"ШОУТО НА ЕД СЪЛИВАН" 1957 г.
Като свиря на цигулка и сега на пиано,
може би ти напомня за една известна история с д-р Самюъл Джонсън.
Веднъж, когато видял кученце да ходи на задните си крака,
казал: "Не е важно дали го прави идеално,
"изненадващо е, че кученцето изобщо успява."
Което просто доказва,
че аз не само свиря на цигулка и пиано,
но и знам кой е д-р Самюъл Джонсън.
Вира Пиърс МОЯТА БАБА (ДАНМАМА)
Давали сте й уроци по пеене и танци, нали, г-жо Пиърс?
Да, Ралф.
А като порасна, ходеше на уроци по пиано и цигулка.
Всъщност, Филип Уилямс от СМУ преподаваше на Джейни
и се надяваше да я гледа в "Карнеги Хол".
Толкова надарена беше.
Знаеш ли защо пианото и цигулката
не изиграха по-голяма роля в работата й?
Не знам, не мога да говоря от нейно име.
Но знам само, че целта й беше да стане сериозна актриса.
Казваше ми го още от самото начало.
И наистина положи усилия.
Не е моя работа,
но ще ти кажа какво причиних веднъж на един мъж.
"БЕЗПЪТНИЯТ АВТОБУС" 1957 г.
Счупих стол в главата му,
след като го хванах да целува една мадама на парти.
Сигурно повече не е пробвал.
Не знам. Не го видях повече след това.
Но той е женен, щастливо женен.
Издържах ли се от това?
Повярвай ми, да счупиш стол в главата на мъж може да направи чудеса -
от онези чудеса, които карат целия ти живот да изглежда като приказка.
Защо не е играла повече такива роли?
Не й даваха такива роли.
Така че правеше каквото трябва.
Мерилин Монро изживя своя прекрасен и трагичен живот
до драматичния му край на 36 години.
Изнасят прочутото й тяло от холивудския й дом,
където е намерена заедно с празно шише със сънотворни.
Харесваше й да е секс символ, но определено не беше глупава блондинка.
Актрисата с подценена амбиция за актьорска игра.
Мама се възхищаваше много на Мерилин,
но мисля, че осъзнаваше,
че целият този образ на блондинка
беше като капан.
И някъде по това време
ми каза,
че иска да промени този имидж.
Госпожо Мансфийлд,
има ли въпрос, който мразите да ви задават?
Да. Не обичам да ме разпитват прекалено за мерките ми,
защото са ме питали за това преди
и не обичам този въпрос.
Фигурата ми е много по-рекламирана и позната
от интелекта ми.
И бих искала да променя това.
ПРЕДСТАВЯТ НОВАТА МАНСФИЙЛД
Джейн, ти си поредната красива, но глупава блондинка.
Търсиш само славата.
Какво мислиш за този имидж?
Че не е точен.
В началото бях доста сговорчива относно публичността,
но напоследък не мога,
заради инерцията,
която е набрала кариерата ми в момента.
"НОВАТА" ДЖЕЙН МАНСФИЙЛД ИСКА ДА СЕ ДОКАЖЕ
Джейн, говорихме неформално, без репетиция.
Но съм загрижен, знаеш - не сериозно...
Каква е тази работа с "новата" Джейн Мансфийлд?
- Сериозно ли говориш? - Да, напълно сериозно.
Имах късмета да бъда представяна
като секссимвол доста години.
Да, съгласен съм.
Съжалявам. Отиде ми новият ми имидж.
Но как ще се промениш? Все едно да скриеш парашут.
Нали знаеш, говоря за...
Ти се справи добре.
Да, достигаш една граница, но...
Да, мисля, че е това.
Мисля, че я достигнах и вече съм готова да бъда себе си.
Доста години бях друг човек и сега съм готова да бъда себе си.
И си донесла цигулка?
Ще ти изсвиря само няколко такта.
- Добре ли свириш? - Свиря.
Трябва да се отпусне. Лъкът ми е прекалено натегнат.
- Аз... - Кое му беше смешното на това?
Добре, не се възгордявай.
Кого го е грижа? Целуни ме.
Връщаме се след малко,
но сега новини от Дейвид Уайз в движение.
Може би дори повече от актьорската й игра,
музиката й е този символ за мен
на Джейн, която копнея да опозная.
Така че преди няколко години издирих една цигулка,
която помислих, че е нейна.
Оказа се, че вероятно не е нейна.
Но също така се свързах с човека,
който купи къщата на мама
десет години след смъртта й -
певецът и композитор Енгелбърт Хампърдинк.
Той продаде къщата през 2002 г. и след това я разрушиха.
Но запази някои неща, включително пианото на мама,
и от години се надявам да го склоня да се раздели с него.
Здравей, Джон. Аз съм Маришка.
Маришка, божичко.
Още ли сте приятели с Луиз?
Да.
Тя ми беше споделила,
че Енгелбърт искал да продаде пианото,
а не съм я чувала от цял месец.
Ще се опитам да проверя какво е станало.
О, Джон, това ще е страхотно. Много ти благодаря.
Онова, за което не спирам да мисля, е:
"Мислиш ли, че е можела да постъпи по друг начин?".
Беше момиче на двайсет и една, когато започна.
И всички около нея се опитваха да я моделират.
За съжаление, беше заобиколена от неправилните хора,
с изключение на Мики.
Ще те питам нещо.
Като преглеждах снимките, които открих в склада,
попаднах на това.
Намерих всички тези снимки.
Това е Мики.
Помня как влязох веднъж и я заварих да изрязва снимки.
Каза ли защо?
Не помня. Ако беше в лошо настроение, не я закачах.
Чудя се какво е станало.
Питах се кога са започнали да се усложняват нещата между тях.
Знаеш ли какво се е случило?
Знам, че са имали разногласия
за възпитанието на децата.
ОБИЧАМ ТЕ, ДЖЕЙНИ
Освен това, кариерата й не вървяла добре.
"ФОКС" СЕ ОТКАЗВА ОТ МАНСФИЙЛД
...тя се тревожи за кариерата си...
Затова се върнала към ролите на глупава блондинка.
ЧЕТОХТЕ ЗА НЕЯ В СП. "ПЛЕЙБОЙ"...
Мисля, че не й е било лесно.
СЕГА ВИЖТЕ ЦЯЛАТА ДЖЕЙН МАНСФИЙЛД!
Но и на Мики не му е било лесно.
Изпаднала в пълен негативизъм.
Защото не е работела това, за което е мечтаела.
И според мен е станала жертва на...
депресията.
Когато си в депресия, не си себе си.
Но Мики каза, че нещата просто започнали
да стават наистина трудни,
защото Джейн...
Джейн обичала да излиза.
Обичала да е сред хора.
И е излизала с други.
Излизала с други мъже
и бракът им се разпаднал.
Мисля, че Мики бе дълбоко наранен от Джейн.
Мисля, че тя...
Мисля, че допусна грешка, като се разведе с Мики.
ДЖЕЙН МАНСФИЙЛД СЕ РАЗВЕЖДА
Мики е бил най-положителното влияние в живота й.
И въпреки че го болеше много,
той я обичаше.
Винаги я е обичал,
дори и след развода им.
А какво стана, след като се разведоха?
Връщала се е при Мики много пъти след това.
Оставали заедно за по няколко месеца.
ДЖЕЙН ОТИВА ПРИ МИКИ
В периода, когато Джейн беше бременна с теб.
ОКТОМВРИ 1963 г.
Джейн и Мики, добре дошли в Калифорния.
Как ви се струва у дома?
Ами, прекрасно е.
Наистина е страхотно.
Аз не съм се прибирала от март.
Обиколих почти цял свят.
Току-що завърших филм
в Югославия и Рим.
А сега се върнахме Мики да продължи работата си в телевизията
- и за да се роди детето ни. - Точно така.
През януари или в края на декември очакваме четвъртото си дете.
БЕБЕ НОМЕР 4
Аз съм бебе номер четири.
И когато съм се родила,
мисля, че са се случвали много неща.
Затова, съдейки по някои снимки, имам усещането,
че рядко ме е държала на ръце.
Сякаш е била заета с нещо друго, а аз е трябвало да се оправям.
Не знам дали някога съм почувствала истинската ни връзка.
Не съм сигурна.
Това са децата ми.
Ще ни разкажете ли за тях?
Това е Миклош.
Золтан.
Мария Магдалена.
Може ли да те питам за моето име?
Защото в акта ми за раждане навсякъде пише Маришка Магдолна.
- Да. - Нали?
Но вие ме наричахте Мария.
Така е.
В началото името ти беше Мария.
- Винаги? - Да. В началото.
В "Шоуто на Мърв" ме нарича Мария.
Как се казваш, миличка?
Аз се казвам Мария.
Морийн ли?
Това е Мария.
Тя много държеше на името ти.
Бяхме някъде
и журналисти я интервюираха.
Един репортер попита:
"Как е малката Маришка?".
Джейн отговори: "Тя се казва Мария. Ще ви го кажа по букви.
"М-А-Р-И-Я. Мария."
Нали каза, че мъжът ми ще влезе?
Той излезе за малко.
Може би се е върнал. Ще го повикаш ли?
Мат.
Хайде, да влезе цялата тайфа. Мат Симбър.
Здравей, Мат.
Мат Симбър ТРЕТИЯТ СЪПРУГ НА МАЙКА МИ
Това е Джейн Мансфийлд.
Не ви познавам. Приятно ми е.
Помня как влезе в живота ни
и ние бяхме като цяло съкрушени,
питахме: "Къде е баща ни?".
Изведнъж станахме италианци
и тя каза: "Ще ми казвате 'мама', а на него - 'папа'."
Не разбирах какво става. Да, беше много странно.
А после нещата в семейството взеха да се разпадат.
Караха се като диви котки, постоянно.
Мат беше избухлив,
но Джейн никога не го признаваше.
Ако някой я надвиеше,
отвръщаше: "О, всичко е наред".
Питах я какво става. Тя отговаряше: "Караме се понякога, но всичко е наред".
Обаче виждах, че има синини.
Защо се е омъжила за него?
Защото беше режисьор.
Но така и не направи нищо за кариерата й.
"ЕДНА ОБЗАВЕДЕНА СТАЯ" 1966 г.
През 60-те нещата започнаха да се променят.
СКУКА С ДЖЕЙН МАНСФИЙЛД
Затова се наложи да работи по нощни клубове.
Какво точно представяш в настоящото си шоу?
Пея, танцувам малко,
разказвам шеги и се забавляваме.
Откъм глас не съм Джуди Гарланд.
В танците не съм Сид Шерис.
Работата ми е да забавлявам.
В този момент се появил алкохолът,
както и хапчетата.
И аз се чувствах длъжна да крия бърбъна и...
да изхвърлям хапчетата, такива неща.
Аз се грижех за нея.
Според мен Мат беше най-лошото нещо в живота й.
Единственото хубаво, което излезе от това, беше Тони.
Представяме ви ново бебе,
чиято майка е звездата Джейн Мансфийлд.
Това си е специално.
Да отидем зад кулисите на Холивуд и да се запознаем с новото попълнение.
Баща ми Мат никога не говореше за нея.
Предполагам, че това е малко жалко,
защото и аз не съм го разпитвал - не знам защо.
Но баща ти и майка ни...
Чувала съм неща, за които винаги
- ме е било страх да те попитам. - Виж...
- Много неприятни неща. - Да.
- За техните отношения. - Сигурен съм, да.
Но...
Аз не знам за тези неприятни неща.
И не съм сигурен дали ми се ще да ги знам.
Защото не искам да ги нося в себе си,
не знам каква полза би имало от това.
ПЕН АРДЖИЛ, ПЕНСИЛВАНИЯ
11 април 1936 г.
"Хърбърт У. Палмър, 32 г.
"Адвокат от Филипсбърг, родом от Пен Арджил, Пенсилвания,
"загива внезапно в автомобила си,
"докато шофира по Морис Стрийт Хил, Филипсбърг,
"в събота вечерта.
"Докато изкачват хълма с колата си, колабира.
"Жена му веднага спира колата.
"Лекарят обявява смъртта му, причинена от сърдечен удар.
"Оставя съпругата си г-жа Вира Палмър
"и дъщеря си Вира Джейн."
МАЙКА МИ на 3 години
Мисля, че започвам оттук -
ето я нашата майка.
Малко момиченце, чийто баща умира,
когато то е едва на три години
и пътува в колата заедно с него.
Ще започнем оттам с Джейн,
ще започнем от загубата.
И си казвам: "Знам какво е това".
Говорила ли е някога с теб за детството си?
Не, не ми е разказвала нищо.
Но знам, че е загубила баща си.
Това й тежеше цял живот.
Няколко пъти съм я заварвала да плаче със снимката му.
Хората не знаят цялата история, а само това, което виждат.
Невинаги избираше подходящите мъже.
Но знаете ли какво,
мисля, че всичките й неволи тръгват от момента, в който баща й умира.
Сякаш цял живот търсеше баща си -
младо момиче, което има нужда от баща си.
ЮЛИ 1966 г.
През 1966 г.
Джейн най-после поиска развод от Мат Симбър.
ДЖЕЙН МАНСФИЙЛД ИСКА РАЗВОД ОТ ТРЕТИЯ СИ СЪПРУГ
И през това време
започна да излиза с адвоката си по бракоразводното дело -
мъж на име Сам Броуди.
Сам Броуди АДВОКАТЪТ НА МАЙКА МИ
Изобщо не го харесвах. Много се караха.
Спомням си как веднъж сутринта влязох в стаята на майка,
а тя носеше слънчеви очила.
И аз бях естествено
стъписан, изненадан.
Малко момче се чуди защо майка му е със слънчеви очила.
Но после в един момент
тя ги свали и двете й очи бяха насинени.
Стана ми много мъчно.
Знаех, че е лош човек. Разбрах го веднага.
Беше... Тя мислеше, че не й е останало почти нищо.
Но...
БАЩА МИ Интервю през 1989 г.
Не осъзнаваше едно нещо - че имаше себе си.
А когато човек изгуби себе си, нали разбираш...
губи всичко.
Опитвах се да й кажа, че има себе си.
Че това е най-важното нещо.
Винаги можеше да разчита на мен. Знаеше го.
Но изглежда понякога не й беше достатъчно.
ЮНИ 1967 г.
Една вечер през 1967 г.
Джейн беше в Ню Йорк със Сам Броуди
и се обади на Мики да отиде до града.
По това време вече излизахме с Мики.
Затова отидохме заедно.
Тя изглеждаше доста зле, не беше на себе си.
Така че с Мики излязоха на вечеря.
Защото той се опитваше да й помогне със Сам.
И после, след две седмици,
тя замина за Билокси, Мисисипи, да изнесе шоу.
И в полунощ трябваше да тръгнат за Ню Орлиънс.
Ти, Мики и Золи сте били в колата с Джейн,
шофьора и Сам Броуди.
И тогава се е случило.
Искам да кажа нещо, но не мога да говоря за това.
Бяха последните минути от живота й.
Толкова беше силно.
Майка ми.
Да.
Значи...
Мама се караше с човека отпред в колата.
Беше Сам.
Тя искаше да се махне от Сам.
Спомням си, че седна отзад.
Отиде до бензиностанцията.
Мисля, че е звъняла на татко, защото той каза, че...
тя му се обадила.
Говорих с нея час преди това.
Тя ми каза по телефона:
"Остава ни още само час,
"час и половина път.
"Късно е.
"Ще сложа децата на задната седалка,
"за да поспят."
После се премести на предната седалка.
И често си мисля защо просто не остана
на задната седалка с нас.
Помня как ме успокояваше,
казваше ми, че с мен всичко ще е наред.
След 20 минути или половин час, не знам,
я чух как изпищя страшно силно.
И това беше, настана тишина.
Ръцете ми бяха целите нарязани.
Имах чувството, че кожата ми не помръдва, защото цялата беше в кръв.
После погледнах нагоре и видях...
Помислих, че виждам майка на предната седалка.
Беше руса жена,
която се обърна и ни погледна,
но не беше майка ми.
Беше жена, която ни намерила край пътя.
Помниш ли какво се случи, след като са ви взели?
Аз заспах.
Караха ни към болница.
Но в един момент се събудих.
Огледах се, но не те видях.
Питах къде е Мария.
А те казаха: "Коя е Мария?".
Така че се върнахме до колата.
Ти беше заклещена под предната седалка.
Имаше травма на главата.
И...
слава богу...
Слава богу, Золи се събуди.
ДЖЕЙН МАНСФИЙЛД И ДРУГИ ДВАМА ЗАГИВАТ В КАТАСТРОФА В НЮ ОРЛИЪНС
АКТРИСАТА, АДВОКАТЪТ И ШОФЬОРЪТ ЗАГИВАТ
ДЕЦАТА НА ЗАДНАТА СЕДАЛКА ОЦЕЛЯВАТ
ОБИЧТА НИ КЪМ ТЕБ РАСТЕ С ВСЕКИ ДЕН
След всичко случило се...
РАНЕНАТА ДЪЩЕРЯ НА ДЖЕЙН МАНСФИЙЛД
Мики се обади...
и ми каза да отида в болницата.
МИКИ МЛАДШИ на 8 години
ЗОЛИ на 6 години
АЗ на 3 години
Когато Бог ни отне Джейн,
имах сън с нея.
Бяхме на футболно игрище,
имаше сцена
и една лимузина спря.
Вратата на лимузината се отвори,
тя слезе и прекоси цялото игрище.
Дойде при мен и каза:
"Толкова се радвам, че се грижиш за децата.
"Справяш се чудесно."
Беше сън,
но означаваше много за мен.
Означаваше много за мен, макар да беше нещо глупаво.
Убедена съм, че с Мики осигурихме обич и топлина у дома.
Семейството ни се опитваше да започне нов живот.
Джейн Мари отиде да живее при чичо си.
Тони отиде при баща си,
а ние се преместихме в нова къща.
Това са първите спомени, които имам.
Спомням си как седяхме около кухненската маса.
Имахме една игра с татко.
Ако не исках да ям нещо, му го прехвърлях тайно и той го изяждаше.
Смеехме се много и това бяха най-хубавите моменти.
Но през лятото семейството ми заминаваше за Европа.
И понякога ме пращаха сама при баба ми.
Вира Пиърс МОЯТА БАБА (ДАНМАМА)
Ставаше ми тъжно,
защото се чувствах отделена от семейството.
Веднъж, когато бях на 12,
бях там, при баба.
И говорех за баща си с благоговение, както винаги.
А тя ме погледна с изключително странно изражение
и каза: "Имаш само мен".
Знаех, че това означава нещо,
но не бях сигурна какво.
Та, когато станах на 21,
един мъж на име Сейбин Грей,
председател на фен клуба на Джейн Мансфийлд,
постоянно ми се обаждаше и ме канеше.
Казваше: "Ще правим нещо като празненство за Свети Валентин".
Сейбин беше много настоятелен.
"За нас ще значи много, ако се отбиеш."
И аз се съгласих.
Като влязох,
видях филмови плакати с нея по стените,
картонени фигури в цял ръст
и всякакви неща, които той беше събрал.
Почувствах се малко странно.
Но после, няколко години след това,
когато бях на 25,
Сейбин ме покани отново в дома си
и този път бяхме сами.
Тогава той ми каза:
"Искаш ли да видиш снимка на Нелсън?".
Попитах кой е Нелсън.
И в този момент
ми се стори, че той пребледня,
стана бял като платно.
Погледна ме паникьосано и отвърна:
"Сигурно не е вярно".
Попитах кое не е вярно.
Отидохме в другата стая, той извади една книга,
отгърна на една страница и ми го показа.
Не можех да повярвам на очите си.
Все едно гледах себе си, но в мъжки вариант.
Имах чувството...
Сякаш земята пропадна под краката ми.
Беше като...
Всичко просто се срути под мен.
Сякаш вътрешната ми опора се разпадна.
А животът, какъвто го познавах, се промени безвъзвратно.
После отидох да се видя баща си.
Когато влязох,
плачех силно и...
го попитах:
"Защо не ми каза, че не си ми баща?
"Лъгал си ме".
А той...
ми отвърна: "За какво говориш?
"Обичам те. Ти си моя дъщеря.
"Откъде чу тези неща? Това са глупости".
Разстрои се повече от мен
и звучеше по-убедително.
Изпитвах ужасна болка,
но виждах, че неговата беше още по-силна.
Затова реших да не споменавам вече за това.
И никога повече да не го питам.
Удържах си на обещанието.
Но истината е,
че следващите години за мен бяха тежки.
Не казах на никого.
Всяка вечер заспивах разплакана,
защото се чувствах изгубена.
Преживявах криза на идентичността.
Маришка ли бях, или Мария?
Унгарка ли бях, или италианка?
С кого изобщо имах кръвна връзка? Къде ми беше мястото?
И отгоре на всичко бях плод на някаква забежка,
като някаква незаконна греховна грешка.
Бях толкова...
ядосана на майка си,
че ме беше зарязала в този хаос.
За това, че беше наранила баща ми.
И ме беше оставила да се чувствам толкова сама и изгубена.
Така, за да оцелея,
изтрих, отрекох се от онази част от себе си,
която беше дъщеря на майка ми.
Но после осъзнах, че има и друг освен мен.
Кой беше този друг човек?
Дали знаеше за мен?
Дали мислеше за мен?
Сигурно е знаел. Защо не ме беше потърсил?
Той беше шоумен.
Така, пет години по-късно, когато бях на 30,
с моя приятелка отидохме в Атлантик Сити
и влязохме на неговото шоу.
А след представлението
той излезе и аз казах:
"Здравейте, Нелсън. Казвам се Маришка Харгитей.
"Разбрах, че сте познавали майка ми".
Той ме погледна
и просто се разплака.
После ме хвана за ухото.
И каза: "Чакам този момент от 30 години".
Мисля, че не мигнахме до пет сутринта,
просто си говорехме.
Каза ми, че имам две сестри.
И ми разказа цялата история.
Това се случи преди 30 години.
И оттогава пазя тайната.
ЛАС ВЕГАС, НЕВАДА
Да започваме.
Не можах да заспя...
почти цяла нощ снощи.
Мислех си как двамата живеем с тази тайна,
откакто бях на 25.
Да.
- Чаках дълго време този момент. - И ти благодаря за търпението.
Шегуваш ли се?
Когато дойдох във Вегас през 65-а, един журналист ме пита:
"Ти ли си онзи Нелсън Сардели,
"който е имал връзка с Джейн Мансфийлд?".
Казах му: "Ще те помоля за нещо".
Той попита: "Какво?".
"Гледай шоуто ми.
"Ако не ставам, разпни ме.
"Сложи край на кариерата ми.
"Но не споменавай връзката ни."
Нелсън Сардели - да го аплодираме.
АТЛАНТА, ДЖОРДЖИЯ
МАРТ 1963 г.
Кариерата ми беше в началото си
и имах представление в Атланта.
Точно тази вечер реших да се разходя.
Изведнъж забелязах суматоха пред клуба.
Влязох вътре.
Сервитьорката дотича
и каза: "Джейн Мансфийлд е тук".
Аз се приближих до Джейн,
тя ме погледна и заговори на италиански.
Каза ми: "Бона сера".
А после: "Ела да ме гледаш".
И аз отидох.
И когато шоуто свърши,
тя рече: "Тръгваме с твоята кола".
Казах си: "Леле".
Къде беше баща ми през цялото това време?
Имаше някакво семейно напрежение.
Не си говореха.
Значи са били разделени? Какво е било положението с баща ми?
Бяха разделени. Имаха проблеми.
- Но сте се появявали на публични места... - Да, абсолютно.
Ходехме навсякъде заедно.
После започнахме да играем заедно.
След това започнах да се запознавам с децата.
И отидох в Хуарес за развода й.
Бях там с нея.
ДЖЕЙН МАНСФИЙЛД ПОЛУЧИ РАЗВОД
Джейн Мансфийлд пристига в Ел Пасо с приятеля си Нелсън Сардели.
"Надяваме се скоро да се оженим."
След това заминахме да снимаме филм в Германия.
"ТЪГА ПО САНКТ ПАУЛИ" 1963 г.
След това взехме кола под наем
и обиколихме цяла Европа.
Откъде са тези хубави снимки?
Тук сме в Алпите.
Разкажи ми за тогава.
Тук влизаме в Италия.
Кога разбра, че е бременна?
В Германия.
Леле. Не знаех. Това е...
О, да, о, да.
Денят на бащата, 1963 г.
"За Нелсън:
"Този специален ден е още по-специален и за двама ни.
"Семето на нашата вечна любов расте
"като фиданка, която един ден трябва да стане силен дъб.
"Te amo, al di la, Джейн."
"Al di la" означава...
"отвъд всичко".
"Скъпа мамо.
"В момента минавам през най-трудния период в живота си.
"Не мога да избера между Мики и Нелсън.
"Обичат ме двама мъже.
"Всеки от тях - много дълбоко.
"Надявам се Бог скоро да ми покаже пътя,
"защото напоследък съм наистина депресирана."
ЮНИ 1963 г.
ТРИ МЕСЕЦА ОТ НАЧАЛОТО НА ВРЪЗКАТА ИМ
В края на пътуването
отидохме в катедралата "Свети Петър".
РИМ, ИТАЛИЯ
И тя казва: "Хайде си дадем обети".
Беше прекрасно.
После ме погледна и каза:
"Нелсън, ако се оженим
"и аз забременея от друг мъж,
"ще ме приемеш ли пак?".
Не можех да повярвам. Отвърнах: "Как смееш да ми задаваш такъв въпрос?".
Разбираш ли?
Просто...
Всичко се срина.
И не можах да го понеса.
За мен беше прекалено.
Казах й: "Джейн, утре ти се връщаш в Америка, аз оставам тук.
"А после никога повече няма да се видим".
Знаеше ли, че носи твоето дете?
Да.
Маришка, не го отричам.
И признавам, че това е най-срамното нещо в живота ми.
Направих грешка.
Говори ли някога отново с нея?
Съсипва ме това, че взех решение
да не й говоря повече.
Защото много хора платиха цената
за тази наша любовна афера.
Джейн и Мики, добре дошли в Калифорния. Как се чувствате у дома?
Чудесно е. Наистина.
Аз не съм се прибирала от миналия март.
А сега се върнахме, за да продължи Мики работата си в телевизията
и за да се роди детето ни.
Точно така.
Не мога да си представя какво е изпитвал баща ти.
Но съм му благодарен.
Защо не потърси връзка с мен след това?
Когато майка ти почина,
баба ти Вира искаше да разбуня духовете
и да кажа, че си мое дете или нещо такова.
Но тогава вече за теб Мики беше баща ти.
А останалите деца бяха твоите братя и сестри.
Какво щях да постигна и то да е от полза за теб?
А в следващите години
имах възможност да говоря с Мики Харгитей веднъж.
И той ми каза:
"Нелсън,
"нямам нужда някой да ми казва кой е бащата на детето ми".
А аз му отговорих:
"Няма да те злепоставя по никакъв начин.
"Никога."
Джейн е родила три деца от втория си съпруг
Мики Харгитей - Миклош... Дано правилно произнасям имената.
...Золтан и Маришка Харгитей.
Баща им се грижи за всички тях след смъртта на майка им.
- Приятно ми е, Маришка. - И на мен.
- Мики, радвам се да те видя. - И аз.
Благодаря.
Маришка, какво ти е разказвал баща ти за майка ти?
Какво ти е споделял?
Ами, просто се появява в разговори
и си говорим за всичко.
Когато стане дума.
Преди аз да разбера, с татко говорили ли сте за Нелсън?
Сигурно е ставало дума.
Ако станеше дума, той казваше: "Аз съм баща й.
"Аз съм неин баща. Точка."
А каквото и мнение да съм имала по въпроса,
исках да покажа уважение към Мики
и той да бъде човекът, който ще разкаже каквото знае.
Когато се роди Маришка,
майка й Джейн Мансфийлд и аз отидохме в Унгария
и съобщихме новината на родителите ми,
а майка ми много искаше да я кръстим Маришка.
Така стана Маришка. Тя е истинска унгарка.
Мики беше чудесен баща.
И беше изпълнен с много любов към теб.
Но според мен Мики умееше много добре да потиска болката.
Мисля, че го е правил често с Джейн.
Затова казваше: "Маришка е моя дъщеря."
И го повтаряше до последния си ден.
ТРАГИЧНИЯТ ТАЕН ЖИВОТ НА ДЖЕЙН МАНСФИЙЛД
"Тя ми каза: 'Доведи ми онзи италианец.'
"Говорих със собственика
"и Ъруин отиде на масата на Джейн
"като заведе и красивия италианец.
"Представи италианеца като Нелсън Сардели,
"изпълнител, който изнася шоу в друг клуб наблизо.
"Въпреки че не си казаха нищо особено,
"за Джейн тази първа среща значеше много.
"'Това', каза тя на излизане от клуба,
"'ще бъде бащата на моето бамбино,
"моето прекрасно малко италианско бебе, което винаги съм искала.'"
Какво мислиш, че би казала тя за твоята книга?
Щеше да има някои въпроси.
"Защо си написал това? Трябваше да го пропуснеш."
Смяташ ли, че точно ти трябваше да разкажеш
историята за биологичния ми баща?
Това, което знаех за нея - да.
Когато я написа,
помисли ли как това ще се отрази на семейството ми?
Не.
Съжалявам, ако книгата е засегнала някого.
Но бях искрен спрямо онова, което знаех.
Никога не съм искал да засегна никого и съжалявам, ако е станало така.
Да си разкажа сама историята.
За мен това е смисълът.
35 години се опитвах да крия тази история.
От уважение към баща ми.
Но осъзнах и нещо друго -
понякога пазенето на тайна не е уважение към никого.
Отне ми много време да го проумея.
Мисля си за...
пътя, който извървяхме.
Да.
С всичките му възходи и падения, усложнения,
радостите, тъгата и всичко помежду им.
И...
Бих казала, че и ти си чакала дълго време
този ден.
Да.
Спомням си момента, когато разбрах, че имам сестра.
Мисля, че беше в прогимназията.
Бяхме напълно открити един с друг,
но в бюрото му винаги имаше едно заключено чекмедже.
Истината е,
че човек винаги знае кое е истина,
защото всичко останало е това, което избягваш и увърташ.
Затова, още като малка, просто го знаех.
Не знам как, но усещах нещо.
И един ден успях да го отключа,
издърпах чекмеджето
и най-отзад видях един плик.
Беше от баба ти, точно след като майка ти е починала.
Вътре пишеше "Скъпи Нелсън..."
Добре, ще ти кажа какво разбрах аз на 11 години.
В общи линии беше: "Скъпи Нелсън,
"знам, че имаш деца
"и съм сигурна, че са добре,
"но има едно невероятно дете, което е твое.
"То е по-добро от всичките ти други деца."
Да, знам, че не пишеше точно това,
но прочетох, че има кръвна връзка с него.
Изтичах в кухнята с писмото
и изкрещях: "Какво е това?".
А той стана много сериозен и каза:
"Не познавам това момиченце."
"Това момиченце..." Ще се разплача.
Каза: "Това момиченце има баща, който я обича,
"както аз обичам теб. Това момиченце е на сигурно място.
"А дори да е добре, току-що е загубило майка си.
"Не може да й отнемем единственото й семейство."
Това беше решението им, затова запазиха тайната.
И на мен ми се стори логично.
Успях някак си да го потуля в себе си.
После, след много години, се запознах с теб.
Помня, че беше на рождения ти ден.
Татко и аз бяхме там, както и Кейти Курик,
която постоянно питаше: "Каква точно ви е връзката с Маришка?".
Отговаряхме: "Семейни приятели сме."
След малко пак идваше: "Не разбрах каква ви е връзката."
Спомням си и как ти се обадих:
"Трябва да поговорим."
За това как да се не се сблъскат световете ни
и как да се справим с всичко.
Но аз, това е нещо...
Толкова е трудно.
Вероятно тогава не съм била достатъчно мъдра
да ти кажа, че това не е твоя отговорност.
Аз имах огромна нужда,
нужда да подходя с уважение към Мики.
Но истината е, че съм грешала.
Защото през тези години вие е трябвало да живеете с тайната
и сте подхождали страшно великодушно към мен.
Затова ви благодаря.
Имам въпрос.
Как се чувстваш от това,
че разкриваме цялата история?
Защото това ще...
Сега всичко е наяве. Няма повече тайни.
Всичко, което се случва сега...
Всичко това за мен е сякаш...
някаква по-висша сила
ми прощава за всички грешки, които съм направил.
Нищо не мога да променя,
но съжалявам, че се изключих
от живота на майка ти.
Защото мисля, че иначе някои неща нямаше да й се случат.
Да. Да.
Но знаеш ли, трябва да кажа още нещо.
Ще ми се да бях говорил с баща ти още веднъж,
преди да си отиде,
защото исках да му се извиня.
Понеже съм убеден,
че и аз имам вина за неговото страдание.
- Благодаря ти, че го казваш. - Виж, това...
Радвам се,
че ми е дадена възможност да кажа тези неща.
На 89 си, така че скоро ще му го кажеш лично.
Какъв ще е некрологът ми?
Ти си велика.
Лично!
- Нали? - Да, разбира се.
Разбира се. Не, защото...
О, боже!
Божичко, толкова си... Добре.
Всичко е наред.
- Ще ти се обадя утре. - Разбрано.
Това, за което все си мисля, е че загубихме майка ни,
но като правим този филм,
й вдъхваме нов живот.
И сега тя ми се струва толкова жива по един прекрасен начин.
Да. Знаеш ли, питах за нещо "Алекса".
Казах й: "Алекса, умира ли някога душата?"
И "Алекса"... Искаш ли да чуеш? Гледай...
Устройството "Алекса" ли?
Да. Алекса, умира ли някога душата?
От РеджинаМаредит.ком: "Душата не умира.
"Тя се връща във вселената".
Тя се връща във вселената. Душата никога не умира.
Направих ти подарък
от някои неща, които намерих в склада.
И исках да ти го подаря.
Ти ли го направи?
- Това аз ли съм? - В целия албум си само ти.
Боже!
Леле.
Приличам на онази от "Грей Гардънс".
- Сещащ ли се? - Да.
Намерих и картички, които си писала на мама.
"На най-прекрасната майчица на целия свят.
"От твоето любящо дете. С обич, Джейн Мари."
Нямах представа, че някой го е запазил толкова десетилетия.
Ще ти прочета тази.
"Мила мамо,
"обичам те денем, обичам те и нощем,
"но какво ще правя, когато те изгубя от поглед?
"Обичам те сутрин, вечер също.
"И ако си там, където си мисля,
"Само да не си с оня дърт Джак Пар."
Шегуваш ли се?
Не може да бъде.
"Само да не си с оня дърт Джак Пар."
Това е един от шедьоврите ти.
Толкова се радвам, че дойдохте,
защото не исках да го правя без вас.
- Всички тези кутии! - Боже мой.
- Дръж. - Чакай. Момент.
Това са изрезките.
"Подражава на Мерилин."
Пазете се.
Божичко.
Виж тази. Толкова са сладки.
Този Дядо Коледа ме плаши.
Тръпки ме побиват.
На тази възраст всяко дете мрази Дядо Коледа.
- Какво е това на крака ти? - Одеяло.
Не, на крака ти.
Мамка му.
Мики искаше да го направя.
Намери го в кутията. Хвана се.
И вече го има на камера.
Пак се държите като палави братчета.
О, елате, елате.
Боже.
Това е "Златният глобус".
"Асоциация на чуждестранната преса в Холивуд".
Вижте. Подръжте го, момчета.
Джейн Мансфийлд.
Награда "Международна звезда" от "Туентиът Сенчъри Фокс".
Тази е важна.
Можеш да я сложиш при твоите.
Да.
- Ако ми позволите, с радост. - Заслужила си я.
Божичко.
Наше ли е?
Да. Честит рожден ден.
Питър Хърман МОЯТ СЪПРУГ
Благодаря ти.
Благодаря, много ти благодаря.
Не мога да повярвам, че успя.
Почти цял живот се срамувах от майка си.
Човек, за когото нямам спомени.
Човек, чийто глас не исках да чувам.
Човек, чиято кариера ме накара да поема по свой път.
Човек, вземал редица съмнителни решения
и завещал ми загуба и тайни.
Но на 60 години се чувствам различно.
За първи път виждам себе си в теб.
В това как се усмихваш.
В това как се смееш.
И сега изпитвам силни майчински чувства към теб.
Била си на 16 години, когато си забременяла.
Била си още дете, когато си започнала кариерата си.
Разбирам те напълно.
Представям си колко те е боляло.
Търсела си нещо, което така и не си намерила.
Да нямаш някакви проблеми?
Но вътрешно си имала огромен потенциал.
Ще се справя, преди тя да дойде.
Този човек виждам сега.
Виждам теб, Джейн.
Моята майка Джейн.
Обичам те.
И ми липсваш.
С обич, в памет на родителите ми
ОБИЧТА НИ КЪМ ТЕБ РАСТЕ С ВСЕКИ ДЕН
Субтитри: Ева Йорданова За TransPerfect Media