Божичко.
За бога, за пръв път ми е…
Да спя с непознат.
Когато ме видя в бара, знаеше ли, че ще стигнем дотук?
- Да. - Да ли?
Видях, че ме гледаш.
Исках да те чукам още там. Не знам нищо за теб.
Как се казваш?
- Кевин. - Какво?
- Кевин. - Кевин ли?
- Какво работиш, Кевин? - Уволниха ме.
Така ли?
За кражба на канцеларски материали.
Офис материали.
- Съжалявам, не мога да играя роли. - Добре.
- Мисля, че… - Убива ми желанието.
Да играеш роли е глупаво.
- Престани! Щях да свърша. - Не мога.
- Наистина ли? - Да, моля те.
- Можем да довършим. - Така ли?
- Да. - С тъпия Кевин ли?
Ти си отчаян си и уволнен.
- Това не е секси. - А аз съм голям и важен човек в подбора.
Добре.
А ти ще ми разкажеш за специалните си умения, Кевин.
Добър съм с "Фотошоп".
И?
- Бива ме и с "Ексел". - Добре, и?
- Средна работа съм в секса. - Какво?
- Може ли просто да го направим? - Да.
ПОРТЛАНД ПРЕДИ ДВЕ ГОДИНИ
Да, харесва ми.
Хайде, да се състезаваме. По-бързо.
- Две различни обувки! - Нося ги! Синя или розова?
- Синя. - Ето.
- Плодови барчета? - Взех ги.
- Заповядай. - Да!
В кой "Таргет" ще ходим?
- В хубавия. - Чудесно.
- Мамка му. - Леко, Карл.
За малко да ми скапеш деня.
- За бога. - Кейлъб, мръдни се, излизаме.
Здравейте.
- Искате ли бира? - Не.
- Закъсняваме. - Хейзъл, искаш ли? Ледена е.
Стига вече. Закъсняваме и трябва да тръгваме.
Да.
- Добре, разбирам. - Благодаря ти, чудесно.
- Приятен ден. - Тръгвам назад, мръдни се.
Има място.
- Аз ще взема подарък. - Аз - картичка.
Тази топка става ли?
Опаковъчна хартия.
- Там е. - Извинете.
- Опаковате ли подаръци? - Намирате се в "Таргет", господине.
- Да. - Взех хартия.
- Чудесно, благодаря. - 141,99 долара.
За бога, Карл, момчето не е ли седемгодишно?
- Да, но е на шефа ми. - И така ще спечелиш паркомясто?
Не, но ще успея да го впечатля, Пола.
- Мога да засенча Марта Стюарт. - Харесва ми.
- Махна ли етикета с цената? - Да, почти съм сигурна.
- Напълно сигурна ли си? - Сериозно ли?
Ще се наложи да провериш там, защото тук не се вижда нищо.
- Там ли беше цената? - Изписана е на кутията.
- За да не се затрудняват. - Да, точно така.
- Ще активираш ли парти режима? - Активиран.
Колко ще останем?
Искам да поговоря с Брайс.
- Ще издържиш ли около два часа? - Да, питам заради Хейзъл.
Парти режимът е активиран, нали?
- Да. - Браво. Ще бъде забавно.
Да измислим парола, ако искаш да си тръгнем. Например "стафиди".
Добре.
- Парти режим - включен. - Парти режим.
Аз ще отворя!
- Здравейте, добре дошли, влизайте. - Благодаря.
Рожденият хаос е там.
- Познаваш ли жена ми Кирстен? - Да, прекрасна къща, Кирстен.
- Кирстен. - Това казах. Кирстен.
Карл, да поговорим по-късно.
- С удоволствие. - Карл!
Лукас!
Вече сте си налели.
- Кирстен. - Добре, този път го каза правилно.
- Здравей. - Нали познаваш Лукас и Рон?
- От студиото. - Здравей.
- Да. - И сигурно помниш Малори.
- Здравей! Успя да дойдеш. - Да, разбира се, защо не?
Карл спомена, че има някакъв проблем.
Ще ми покажеш ли къде е барът?
Да, разбира се.
- Ще донесеш ли едно и на мен? - Да.
Аз не пия. Исках да отида до тоалетната, без Лукас да си представя как пишкам.
- Такъв ли е? - Да.
Трябва да сложат снимката му на стената.
До после.
Добре, но честно казано, сега аз ще си представя как пишкаш.
Какво?
- Добре ли си? - Не.
Мамо, ела да ми помогнеш.
Добре.
Мамо?
Какво обичаш да рисуваш?
Честит рожден ден.
Честит рожден ден, скъпи Адам.
Честит рожден ден.
Добре, ясно. Хайде, да си вървим.
Карл?
Готова е да си вървим.
Коремчето ме боли, но устата ми иска още торта.
Не успях да говоря с Брайс.
Разбирам, беше зает с друго.
- Какво значи това? - Нищо.
- Просто… - Добре.
Тя е уморена, аз също.
Не мога да си тръгна пръв, ще се приеме зле.
Мазният Лукас си тръгна преди 20 минути.
- Важно ми е за работата. - А на мен ми се ядат стафиди.
- Не е време за стафиди. - "Стафиди" парола ли е?
С Карл казваме "фикус" на скучни събрания.
Моята парола с жена ми е "загазил си".
Много смешно. Хубаво.
- Добре. - Чао.
Чао, милички. Ще се прибера с такси.
Лека нощ, Хейз. Обичам те.
Много си забавен.
Казах "да".
Имаш нещо на…
Пожелай си нещо.
- Не. - Честно.
- Не е. - А моето е.
Отказвам да слушам.
Извини ме за момент.
Какво става?
Какво? Добре ли си?
Как е Хейзъл?
Добре, запази спокойствие. Идвам веднага.
- Мамка му. - Какво?
Претърпяла е катастрофа.
- Какво? - Но нямам…
- Можеш ли да… - Да, ще те закарам.
Добре ли си?
Какво е станало?
Мъртъв ли е?
- Какво е станало? - Той изскочи от нищото.
Не го видях.
- Опитах се да спра. - Мъртъв ли е?
Къде е Хейзъл?
Вътре е, добре е, нищо не видя.
Беше заспала.
Какво ще правим?
На Бърза помощ ли да се обадим?
- Или в полицията? - Боже.
- Чуй ме. - Не знам.
- Той не дишаше. - Пола!
Чуй ме.
Влез вътре. Успокой се.
Налей си голяма чаша вино и я изпий до дъно.
Спокойно. Ние ще се обадим на 911.
- Разбра ли? Седни. - Да, добре.
Не бива да пие.
- Тя защо е тук? - Позволи й да ни помогне.
- Не знам защо е тук. - Докарах го.
- Нека ни помогне. - Защо е тук, по дяволите?
- Защо й каза да пие? - Защото ще има токсикологичен доклад.
Вече има алкохол в кръвта й.
- Пи на партито, нали? - Божичко.
- Може да я затворят. Не се забърквай. - Ще се погрижим за нея.
- Не, недей да… - Искам да помогна.
- Проблемът е мой. - Искам да помогна.
Всичко ще се нареди. Ще се обадя.
Мислила е за дъщеря ни. Нищо друго. В момента е в шок.
Този тип е лабилен психически, има криминално досие.
Не е нужно да я травмирате.
Той е скочил пред колата в тъмното.
Връщали са се от детски рожден ден.
Повярвай ми, Грег, било е злополука.
- Най-лошият ден в живота ми. - Най-лошият ден в неговия живот.
Но беше злополука.
Сигурно го пише в полицейския доклад.
Пише, че е било инцидент и нищо повече.
Странно е, че не са ти взели кръвна проба за алкохол.
Каква връзка има това с убийството на Тревор?
Може би никаква.
Или има връзка.
Беше на местопрестъплението.
- По него има твои отпечатъци. - На дъщеря ми е.
Изпуснала съм го, когато избягах.
Защо е бил у теб? Каза, че си отишла да говориш с Тревор.
Така беше. Не знам.
Ситуацията беше страшна.
Накъде биете с тези въпроси?
Опитвам се да получа яснота, но е трудно, защото укриваш информация.
Не укривам нищо, бях забравила.
Не е бил убит със стик за хокей, нали?
- Проверихте ли данните от банката? - Да.
Сметката е на името на г-н Джефри Торуълд.
Чудесно, говорете с него.
Много бих искала, но за жалост г-н Торуълд е по-известен като Тревор.
- Задънена улица. - И се връщаме отново на теб.
Защо? Защо аз?
Мислех, че ще ми помогнете, а вие ми играете "Две лоши ченгета".
- Обичаш ли чай? - Какво?
- Аз - никак. - Когато съм разстроена, пия чай.
Дава ми яснота.
Иди вкъщи и си направи чай от лайка.
Ситуацията ще ти се изясни.
После ще говорим пак.
Ще се видим.
Много скоро.
Разминало й се е в Портланд.
Може да е карала пияна.
Но някак не мога да я свържа с душене на момче.
Карала е пияна ли? По-скоро е било убийство.
Сега имаме втори труп. Пребила е момчето с хокейния стик.
- Не е успяла да го убие и го е удушила. - Още не ми се вярва да е така.
На мен ми се вярва, побързай с изводите. Омръзна ми да те чакам.
Открих новината на века.
- Намерих момчето на Пола. - Майко мила.
- Нали? - Хакна колежката си.
- Невероятно. - Запознай се с Тревор.
- Истинското му име е Джеф. - Не искам.
- Рано е за голи снимки. - Не са голи.
- Тревор е роден в Лейк Сити, Флорида. - Добре.
Учил е в "Сейнт Мери"
Свирил е на бас в група, работил е на каса в закусвалня.
- После е станал секс труженик. - Това е…
- Казах без голи снимки. - Забеляза ли нещо странно?
- Не. - И аз.
Исках да те накарам да я огледаш.
- После става интересно. - Беше интересно.
Последният му пост е отпреди два месеца, но коментарите са от последното денонощие.
Разполовени сърца, "вечно ще ни липсваш".
- Да, и много сключени за молитва ръце. - Те са лош знак.
- Да не е… - Да.
Момчето е мъртво.
ТЕХНИЧЕСКА ПОДДРЪЖКА
ШОФЬОРСКАТА КНИЖКА Е НА МАЩЕХАТА БИОЛОГИЧНАТА МАЙКА Е ПОЛА САНДЪРС
ПОЛА Б. САНДЪРС
"УДГЛЕН", АП. 4Б СЪНИСАЙД, НЮ ЙОРК
Не мога да повярвам, че е истина.
Не бързайте.
След вечерята се прибрах с такси.
Постоянно мисля, че трябваше да спя при него.
Ако бях там…
Имах ранен час за физиотерапия.
Правя процедури за рамото ми. Бях в клиника "Елмхърст Хийлинг".
- В колко беше часът ви? - В седем сутринта.
Процедурата продължава два часа.
Не ви ли притесняваше, че той беше секс работник?
Показваше се пред камера. Не правеше секс, различно е.
Няма голяма разлика.
Аз не бих приела партньорът ми да се занимава с това.
- Ревнива съм. - Аз не съм.
Нашата връзка беше нещо повече.
За тях той беше сексуална фантазия на екрана.
Но аз бях с него в реалния живот.
Разбирам ви.
Имал ли е клиенти, които не са правили това разграничение?
Той беше…
Понякога клиентите го обсебваха,
но никой не знаеше къде живее.
Къде живееше.
Мислите ли, че е бил клиент?
Имаме свидетел, но не идентифицира никого.
Боже мой, трябваше да бъда там. Защо не останах?
Да приключваме.
- Благодарим ви. - Извинете ме.
- Моите съболезнования. - Благодаря ви.
Моля ви, обадете ми се, ако научите нещо.
Хубава гривна. Бива си я.
Благодаря.
- По бижута ли си падаш? - Огледах ръцете му за синини.
- Получават се, когато душиш някого. - Аз мисля, че е невинен.
А аз залагам 50 долара, че алибито му е фалшиво.
Не е. Защо постоянно правиш облози с мен?
Защото животът е скучен и хазартът го прави интересен.
Говориш като зависима.
Но имам изгода. Приемам, 50 кинта.
Аз ще отида в клиниката, а ти до банкомата.
Да, благодаря, че ни казахте.
Полицаите са намерили колелото и бижутата ти в бивак на бездомници.
Смятат, че си нападната от скитник.
Искам да се махна от тук.
Лекарите казаха, че може да те изпишат утре.
От града.
Да, но нека първо се оправиш,
да си починеш и после всичко ще се нареди.
Не искам да чакам края на учебната година и не ми пука какво мисли Пола.
Тук е опасно.
Ще заминем, скъпа, със сигурност. Готов съм да го направя.
- Да заминем сега. - Добре.
Искам да заминем сега.
- Трябва. - Добре.
Ще направим нужното.
Каквото е нужно.
МОГАТ ЛИ ПОЛИЦАИТЕ ДА ЛЪЖАТ ПО ВРЕМЕ НА РАЗПИТ
МОГАТ ЛИ ПОЛИЦАИТЕ ДА ЛЪЖАТ, ЗА ДА ИЗМЪКНАТ ПРИЗНАНИЕ? ДА.
ЗАКОННО Е ПОЧТИ ВЪВ ВСИЧКИ ЩАТИ
- Здравей. - Здрасти.
- Ще дойдеш ли на викторината в бара? - Не, мразя викторини.
- Джери иска да ти каже нещо. - Не искам.
Нямам време за приказки.
- Отивам да взема Хейзъл. - Разбрахме кое е момчето с камерата.
- Тревор? - Какво?
- Лаптопът ти беше отворен… - Бях против.
Пуснах снимката му в търсачката и се разрових в социалните мрежи.
Мислим, че е мъртъв.
- Престани. - Извинявай.
Мъртъв ли е?
Как не ви е срам?
- Какво? - Нас ли? Тя беше.
- Искахме да помогнем. - Ровили сте в лаптопа ми.
Смятах ви за приятели, но се оказахте негодници.
Мисля, че ти си гаднярката.
Аз съм просто…
съучастник на гаднярка.
Отидох в клиниката. Казаха, че Денис е бил там.
- Взе ли записите от камерите? - Какво ти казах за проверките?
Току-що получих файла, тук е.
Клиниката беше близо до приюта за животни.
Не е близо.
Все едно, можеше да станеш убийца.
Не познавам по-тъжен и самотен следовател от теб.
Вече не съм сам, нали?
- Трябва да кръстя този секси звяр. - Да видим записа.
Казвам ти, приятелят му е невинен.
Той каза, че е отишъл в седем и си е тръгнал в девет часа.
- Къде е твоят човек? - Идва.
Извади си портфейла.
Ето го.
Да видим кога си тръгва.
По-рано, отколкото каза.
И се е телепортирал за седем минути и е удушил жертвата?
Не, прав си. Има алиби за времето на убийството.
Дължиш ми 50 кинта.
- Да се върнем ли на г-жа Сандърс? - Да.
Затегни примката.
"ЕЛМХЪРСТ ХИЙЛИНГ" ФИЗИОТЕРАПИЯ
ФЛОАТ ТЕРАПИЯ
Честита прическа.
Два часа, както винаги.
ЗАЕТО
- Колата ми! - Майната й!
Най-лошият ден в живота ми.
- Ало? - Обажда се следовател София Гонзалес.
Научихте ли нещо ново за нападението?
Не, обаждам се да уговорим час за разговор.
С мен ли?
- За какво ще говорим? - За бившата ви съпруга Пола Сандърс.
- Ало? - Обажда се следовател Бакстър.
Искам да обсъдим показанията ви.
Открихме несъответствия.
Какво искате да кажете? Защо го правите?
Смятаме, че може да сте виновна за смъртта на Джефри Торуълд.
Заподозряна сте в убийството му.
Разбрахте ли? Първи въпрос…
Ще ви обясня в участъка. Благодаря ви.
- От полицията ли бяха? - Да.
- Какво искат? - Да…
Нищо.
Ако решите да напускате щата,
уведомете мен или следовател Гонзалес.
Ще се чуем.
Мамка му.
Поредната точка за "Бушуик Бомбърс"!
ВИКТОРИНА
- Супер сме. - Имаме късмет.
- Въпросите бяха за Хитлер. - Продължаваме след малко.
Здравей.
- Ти дойде. - Да.
Добре ли си?
Не бих казала.
- Боже! - По дяволите.
Снимам те! Остави го!
И всичко е фалшиво?
Това ли? Да, но после го убиха наистина.
Мисля, че ченгетата ме подозират.
- Защо? - Защото бях в дома на Тревор.
Ядосах се, че ме измами,
разбрах къде живее и го намерих мъртъв в дома му.
- Убиецът още беше там. - Какво?
Не успях да го огледам, защото си спасявах кожата.
- Ужас. - Полицаите знаят, че съм била там.
Мислят, че съм имала мотив. Подозират ме в убийство.
Може да ида в затвора, да загубя детето си.
Трябва да разбера какво е станало и не знам откъде да започна.
Какво да правя?
- Нас ли питаш? - Да.
Може ли да го видя пак?
Боже!
Снимам те! Остави го!
Снимам!
Чакай малко.
- Иначе как си? - Чакай.
Да, момент.
Помня го, защото ми се стори странен.
И аз мога да направя такива плочки, но не е здравословно.
Научно доказано е, че са ни нужни мазнини.
- Продължавай. - Вижте.
Да, същият грозен пръстен.
Той е на купон с Тревор, значи похитителят е негов приятел.
- Познаваш ли приятел на Тревор? - Не, говорехме само онлайн.
Сетих се!
Познавам един мъж и може би той знае нещо.
- Да говорим с него. - Да.
- Съгласен съм. - Да.
- Нали няма да е опасно? - Не мисля…
- Защо да е? Не. - Да.
- Супер. - Да действаме.
АПАРТАМЕНТИ "УДГЛЕН"
Превод на субтитрите Анна Делчева