EMISIJA IZ ČETIRI DELA O UBISTVIMA U OSTINU EMITOVANA JE U AVGUSTU 2025.
MESEC DANA KASNIJE, JEDINICA ZA NEREŠENE SLUČAJEVE POLICIJSKE UPRAVE OSTINA
IZDALA JE SAOPŠTENJE O VELIKOM POMAKU U SLUČAJU.
29. 9. 2025.
Da, ovo je zaista bila dugogodišnja noćna mora
za zajednicu Ostina,
a posebno za osobe koje su s ovim živele
toliko dugo i...
KONFERENCIJA ZA NOVINARE
Dobro jutro svima.
Hvala vam svima što ste ovde sa nama ovog jutra.
Više od tri decenije od stravičnog zločina koji je odneo živote četiri tinejdžerke
i zauvek promenio Ostin, bol se ne stišava u našim srcima.
Još su slomljena zbog dragih devojaka koje smo izgubili.
Pre više od četvrt veka...
KIRK VOTSON GRADONAČELNIK
...u okolnostima veoma nalik današnjim,
rekao sam da je Ostin izgubio svoju nevinost one noći kad su te mlade duše...
ELAJZA - SARA DŽENIFER - EJMI
...postale žrtve.
NEĆEMO ZABORAVITI
Dosta je vremena prošlo.
Drugačiji smo ljudi i živimo u drugačijem gradu.
I mada užas ostaje nepromenjen, niti je tuga išta manja,
najzad možemo duboko uzdahnuti
i osetiti olakšanje koje donosi spoznaja.
Danas, napokon, imamo odgovor.
KO JE UBIO OVE DEVOJKE?
NAGRADA 100 000 DOLARA ZA INFORMACIJE KOJE DOVEDU DO OSUDE
MOTEL OSTIN
NEĆEMO ZABORAVITI
UBISTVA U OSTINU
Čuvala sam decu za jednu porodicu u ovoj ulici
i večito pokušavam da se setim koja je to kuća.
A s desne strane je ulica koja se zove Sonora.
Mislim da smo je možda već prošli.
Ne poznajem više ovaj kraj tako dobro kao nekad.
SONORA TOMAS ELAJZINA SESTRA
Kad me je detektiv pozvao u petak, samo sam...
Nekoliko minuta nisam mogla da čujem šta govori.
Moram to da čujem još deset puta
pre nego što saznam dovoljno da uopšte postavim pitanje.
Osećam kako mi se misli roje u glavi. Mislim, tek je prošlo tri ili četiri dana
otkad sam dobila ovu novu informaciju,
pa znam da će se to umiriti.
Ali trenutno prosto osećam... Da, definitivno ne osećam svoje telo.
Mislila sam da je dalje niz ulicu.
Da, nisam sasvim sigurna. Sećam se da je tu bilo veliko drvo, ali...
Sad sam malo dezorijentisana.
Mislila sam da tu štrči vaza za groblje. Dobro.
Želiš li malo vremena nasamo?
Da, to bi bilo dobro. Samo koji minut. Možemo brzo da idemo.
Dovezli su se čak iz Ostina da nam kažu.
Nekako se osećam otupelo.
Mislim da je to otud što nam je to još tako novo.
Zbog jedne rečenice,
mišljenje koje ste imali 30-ak godina promenilo se u:
„Ne, to je nešto sasvim drugo.”
Kad su nam to objasnili, bilo mi ih je žao
jer su već morali da razgovaraju sa svim ostalim roditeljima.
Mnogo je ljudi kojima su tu priču morali da ponove.
Pogledao nas je i rekao: „Imam dobre vesti.”
A potom je usledila duga pauza.
Nikad to neću zaboraviti. Rekao je:
„Znam ko vam je ubio ćerku.”
DET. DEN DŽEKSON NEREŠENI SLUČAJEVI
Kada sam preuzeo slučaj početkom juna 2022,
razgovarali smo o tome koliko je malo fizičkih dokaza.
FORENZIČKA LABORATORIJA
Jedna od par stvari koje smo imali bila je čaura kalibra .380 nađena u odvodu.
Otpremljena je u bazu podataka ATF-a,
ali nikad nije bilo poklapanja.
Uzdignuća i žlebovi su nam rekli tačno koji je to tip pištolja.
EJMI
Obavestili smo sve službe u zemlji.
Tačno smo znali šta tražimo.
Taj sistem se zove NIBIN,
Nacionalna integrisana balistička informaciona mreža.
To je nešto poput nacionalne baze podataka DNK,
ali umesto DNK, radi se o praznim čaurama.
Način na koji pištolj drži čauru
stvara mikroskopska udubljenja,
pa softver može da ih uporedi
ako se isto oružje upotrebi u različitim zločinima.
Pomislio sam: „Pa, prošlo je mnogo vremena.
Pretpostavljam da su podaci još u bazi,
ali proveriću i možda
nešto možemo sad uraditi.”
Iz nekog razloga, ne znam zašto,
nešto mi je reklo da to pročačkam.
To je otpremljeno najmanje dvaput,
1997. i ponovo 2007, i nije bilo podudaranja.
Toliko je vremena prošlo
da je softver sad mnogo napredniji nego što je bio.
Sad je to već 3D tehnologija.
Izvukli su to 2. jula iz dokaznog materijala.
Pozvali su me tog poslepodneva,
a ja sam baš otišao iz grada na odmor.
Sedeo sam na plaži u Port Aranzasu,
a oni su me pitali: „Hej, sediš li?”
Rekoh: „Da, sedim na plaži. Šta ima?
Treba li mi piće?”
Kaže on: „Da, naspi sebi piće.
Imamo poklapanje.”
OSTIN, TEKSAS
S drugim nerešenim ubistvom iz 1998. u Leksingtonu, u Kentakiju.
Ovo je 43-godišnja Linda Ratlidž.
POLICIJA TRAŽI INFORMACIJE
Policija kaže da su 7. 11. 1998.
otišli da pomognu leksingtonskoj vatrogasnoj službi
povodom požara u radnji.
Kad su tamo stigli, našli su mrtvu ženu
u zadnjem delu radnje, za koju je kasnije potvrđeno
da je Linda Ratlidž.
Kad su pronašli Lindino telo u ulici Malabu drajv 121...
UVIĐAJ MESTA UBISTVA
...našli su povrede koje nisu izazvane požarom.
UBISTVO ORUŽJEM
Sve istražujemo kod svakog požara.
POLICIJA LEKSINGTONA
Svaki put kad pronađemo telo u sumnjivim okolnostima.
Smrt gđe Ratlidž je od tada proglašena ubistvom.
LINDA MARI NIKSON RATLIDŽ
Nikad nije pronađeno nijedno osumnjičeno lice.
Ova žena je ubijena u otvorenom tržnom centru,
u prodavnici slušnih aparata njenih roditelja.
NIKSON SLUŠNI APARATI
Tamo bi išla da se presvuče nakon radnog vremena.
Radila je za šankom i htela je da se presvuče
i izađe s prijateljima.
Zato je bila tamo, a nikad nije stigla do bara.
Kasnije te noći ili rano narednog jutra, neko je prolazio kolima i video požar.
Kao i kod ubistava u Ostinu, vatrogasci su ugasili požar
i pronašli njeno telo... pozadi. Upucana je u glavu pištoljem kalibra .380.
Kao i kod ubistava u Ostinu, bila je seksualno napastvovana.
Ulazna vrata su bila zaključana iznutra,
pa je verovatno izašao na zadnja vrata.
Ako pogledate zadnja vrata u tom tržnom centru,
tu izgleda isto kao kod poslastičarnice. Poput neke uličice.
Većina otvorenih tržnih centara liči.
Vratio sam se s odmora i sastao se s policijom Leksingtona.
Probali smo da nađemo nekakav zajednički imenilac.
Njihova čaura je otpremljena tek 2024,
dakle, pre godinu dana.
Na kraju nedelje,
nismo imali nikakvu drugu vezu.
Ničega u vezi s Leksingtonom nije bilo u našem slučaju,
a oni nisu našli nikakve veze s Teksasom.
Isti pištolj sedam godina kasnije, sličan način izvršenja dela.
Sarađivali smo na strategiji testiranja.
Između ostalog su imali komplet za dokazivanje silovanja.
Nismo imali DNK profil koji bi bio dovoljno dobar za CODIS.
CODIS, sistem indeksiranja kombinovane DNK,
predstavlja nacionalnu bazu podataka kojom upravlja FBI.
SISTEM INDEKSIRANJA KOMBINOVANE DNK
Program CODIS je imao mnogo uspešnih rezultata otkako je nastao.
Kako se povećava baza podataka...
PRIKUPLJANJE DNK OSUĐENIKA
...raste i broj rešenih zločina.
Morate imati određenu količinu DNK odgovarajućeg kvaliteta.
Morate imati potpun...
ono što se zove kompletan CODIS profil da bi bio otpremljen.
Delimični ili degradirani profili daju lažno pozitivne rezultate.
CODIS PROFIL MARKERI NA VIŠE HROMOZOMA
Rekao sam: „Pa, nemamo CODIS profil.
Imamo samo Y-STR profil.”
MARKERI SAMO NA Y HROMOZOMU
„Imate li vi Yprofil?”
Kaže: „Ne, nemaju ga za ovaj slučaj”.
Tužilaštvo je tražilo odlaganje
da prouči nedavne DNK dokaze.
Y-STR profil se ne podudara ni s jednim vašim optuženikom.
Da li biste mogli temeljno da pretražite CODIS?
Jeste li to uradili
i da li ćete to uraditi?
Ne postoji baza podataka za ovaj konkretan tip profila.
Ovo je profil samo Y hromozoma, a za to nema baze podataka.
Y-STR profil je DNK analiza muškog hromozoma koji ti testovi ispituju.
Nema baze podataka s automatskom pretragom.
Ne možete to prosto otpremiti i neprekidno pretraživati
jer je priroda Y profila takva
da nisu jedinstveni za pojedinca.
Dakle, dobili biste poklapanja koja nemaju nikakve veze s vašim slučajem.
Ono što možete uraditi je ručna pretraga.
Uzmem profil koji imam, sednem za računar
i upoređujem ga s Y profilima u drugim slučajevima u mojoj državi.
NEPOZNAT YSTR PROFIL U POSLASTIČARNICI
I, ako je taj čovek iz Kentakija,
možete videti da li se išta podudara s tamošnjim poznatim prestupnikom.
Tad sam se zapitao
što da to ne uradimo za celu zemlju.
Ne prikupljaju sve laboratorije Y profile, ali sve više njih počinje to da radi.
Pitali smo sve u zemlji
i niko ništa nije našao osim Južne Karoline.
Imali su poklapanje, 27 za 27 markera.
Y profil iz slučaja seksualnog napada i ubistva
u Grinvilu, u Južnoj Karolini, iz 1990. godine.
POLICIJSKA UPRAVA GRINVILA
UBISTVO
SEKSUALNI PRESTUP
POSLASTIČARNICA Y-STR PROFIL - GRINVIL
Rekli su da žele to da provere.
„Moramo malo prokontrolisati da li smo tačno uneli sve podatke
zbog eventualne ljudske greške.”
Mislim da je to otud što smo prvi koji su to tražili.
Nikad još nisu dobili takav zahtev.
GRINVIL
Morali su potvrditi da to može biti kandidat
za naš zločin pre objavljivanja više informacija.
Rekoh: „Nema problema.”
To su stvarno bile duge dve nedelje čekanja.
NEREŠENA UBISTVA I NESTALE OSOBE
Kad sam pričao s detektivom tamo, ništa nije znao o našem slučaju.
I pomenuo sam: „Pa, naše četvorostruko...”
A on će: „Četvorostruko? Molim?”
„Da, možeš to pogledati.
Trenutno se daje dokumentarac.”
Jer mislim da je ovo bilo baš kad je izašla treća epizoda.
„Ako bi da se informišeš,
HBO prikazuje vrlo dobar dokumentarac. Ja sam u četvrtoj epizodi.”
Onda je rekao: „Da te pitam nešto.
Da li su vaše žrtve bile vezane vlastitom odećom?”
Rekoh: „Da.” A on je rekao: „Da, i naše.”
Počinilac je koristio njene hulahopke.
Tad sam pomislio: „Dobro, na tragu smo nečega.”
Poslali su mi izveštaj u kom se navodi...
Y-STR PROFIL SE PODUDARA
„Potvrđena je veza s grinvilskim
slučajem ubistva.
Evo broja slučaja i datuma.”
5. 4. 1990.
Izguglao sam datum i „Grinvil, Južna Karolina”
i naravno da je to ubistvo izašlo na Guglu.
Ubijena žena je pronađena u okrugu Grinvil.
Ona je Dženi Zitriki, zadavljena i silovana u svom stanu.
Pronađena je mrtva u kadi, dok je voda i dalje tekla.
Nasilni serijski silovatelj i ubica.
POTRAGA ZA SERIJSKIM UBICOM
Znači, ta ručna pretraga,
koju ne samo što niko pre nije tražio
već je našla poklapanje sa serijskim ubicom.
Istražitelji u više država rade na utvrđivanju
moguće povezanosti ubice s drugim slučajevima.
Opet, morate da razumete
da hiljade muškaraca može imati podudarni Y profil.
Zato ne možemo prosto reći da je taj tip počinilac u našem slučaju.
Ali počeo sam to da istražujem. Stupio sam u kontakt
s policijom Misurija, koja je radila na drugom povezanom slučaju,
slučaju dvostrukog ubistva koje mislim da je počinjeno marta 1998,
u Nju Madridu.
OKRUG NJU MADRID UBISTVO
Uvek pogrešno akcentujem Madrid.
Šeri i Megan Šerer, majka i kći.
Suprug i sin su otišli u grad da nešto obave
i vratili su se 30-40 minuta kasnije.
Ne znam kako je ušao, ne znamo zato što je... ubio obe.
I napastvovao je Megan, devojčicu od 12 godina.
Dva sata nakon što je počinio dvostruko ubistvo,
pokušao je da provali u kuću u Dajersbergu, u Tenesiju,
što je samo oko 65 kilometara dalje. Isti čovek.
Pokušao je na silu da upadne u kuću jedne žene.
Uspela je da ga zadrži napolju,
ali pucao je kroz vrata i metkom joj pogodio ruku.
Isti pištolj je korišćen za ubistvo Šererovih u Misuriju.
Kaže on: „Imam čitav dosije o ovom tipu.
Sve sam prikupio jer sam znao da će jednom neko drugi to tražiti.”
Teško je ponadati se u ovom slučaju
jer je bilo toliko razočarenja na svakom koraku.
Mislite da će ovaj slučaj ići određenim putem
i uskočite u tu zečju rupu,
a onda završite na sasvim drugom mestu.
Zato morate malo da zastanete i sve sagledate objektivno.
BLISTAVI NOKTI
Mnogo je tražiti od ljudi da još budu zainteresovani
za slučaj star 34 godine.
Imam prijateljicu, jednu od prvih osoba koje sam pozvala jutro nakon ubistava.
BARBARA ERS-VILSON MAJKA DŽENIFER I SARE
S drugaricom ide u poslastičarnicu svake godišnjice otkako se to dogodilo.
Tamo odlaze već 34 godine. Ja sam odavno prestala.
„Previše je to za mene. Mislim da ste lude.”
Ali svakako to rade.
Rekla je da je bilo dosta ljudi ove godine,
više nego obično.
U ZNAK SEĆANJA NA EJMI
ZAUVEK U NAŠIM SRCIMA
I mnogo cenim...
Ne želim da iko pomisli da to ne cenim.
Ta ljubav koju su mi pružili doprinela je mom isceljenju.
Ali ne radi se samo o nama. Isceljenje je potrebno zajednici.
Moraju to da prevaziđu.
Bio sam na postdiplomskim studijama 1991. i trebao mi je novac,
pa sam se obratio prijatelju povodom posla u vezi sa sanacijom,
čime se bavila ta kompanija.
Pozvao me je 7. decembra.
NIL STEGAL SOCIJALNI RADNIK
Pitao me je da se sretnemo ovde,
kod poslastičarnice.
NEMOGUĆE DA JE TO JOGURT!
Objasnio mi je da će nadzirati
sanaciju objekta ovde,
kao i raščišćavanje poslastičarnice,
uključujući i skidanje svih gipsanih ploča
i uklanjanje svega iz lokala.
OSTIN SAN ANTONIO
Budući da sam poznavao par devojaka
i osećao povezanost s komšilukom,
odlučio sam da mogu to da uradim.
Jedna stvar koju sam zahtevao od ljudi koji će tamo raditi bila je
da ne sme biti šala,
ni psovanja.
Rušenje ovog mesta pravi dovoljno buke.
Nema potrebe da je pojačavamo.
Bio je to težak posao
jer nije to bio samo lokal koji je izgoreo,
već i poprište tragične smrti.
To je u izvesnom smislu usporilo rad
i podstaklo nas da taj posao obavimo s velikim poštovanjem.
I to je veza s ovim koju nisam predvideo,
ali sam je prihvatio.
I na kraju, ne nevoljno,
gotovo da sam osećao da ovde ima nečeg časnog što treba učiniti.
Da to ne bude neka nasumična
ekipa za demoliranje koja bi posao obavila bez razmišljanja,
već da se to, opet kažem, uradi s poštovanjem.
I...
Bilo je to veoma intenzivno iskustvo. Žalosno, ali intenzivno.
NEMOGUĆE DA JE TO JOGURT!
Vratiću se malo unazad i objasniti kako je ovaj tip identifikovan.
Devedesetih godina, uvek je bio u pokretu.
Nije u CODIS softveru jer je zločine počinio
kada nisu prikupljali DNK.
SERIJSKI UBICA
Na sve strane je napastvovao i ubijao,
i bio je nepoznati počinilac.
Sredinom 2000-ih, agencije počinju da unose stare zločine u CODIS,
i svi počinju da ukazuju
na jednog nepoznatog masovnog ubicu i silovatelja,
ali još ne znaju ko je.
CODIS HROMOZOMI
Zločin iz Južne Karoline 1990. povezao se
sa dvostrukim ubistvom u Misuriju, pa s balističkim veštačenjem u Tenesiju.
A zatim je u CODIS unet DNK sa mesta zločina u Memfisu 1997.
U slučaju u Memfisu, nasilno je upao u jednu kuću.
Tu su bile četiri žene.
Tek su se vratile kući, samo što su ušle na vrata.
Video je priliku.
Policija kaže da je muškarac pokucao na vrata,
a unutra su bile četiri žene i devetomesečna beba.
Tražio je pomoć da pronađe ženinu tašnu,
upao je unutra preteći pištoljem, a potom je presekao telefonske žice.
Uspeo je sve četiri da veže... sam.
Ovo je bio ključni element u napadu silovatelja.
Upotrebio je lepljivu traku da veže ljude u kući,
a zatim je silovao najmlađu žrtvu, devojčicu od 14 godina.
Ali su preživele?
Sve su preživele. Ostavio ih je u životu. Ja... ne znam zašto.
Objavili su fotorobot.
Ali ne zaboravite, to su 90-e.
Nema podataka s mobilne bazne stanice.
Nema sigurnosnih kamera, ni čitača registarskih tablica.
Nije bilo neprekidnog izveštavanja na društvenim mrežama kao sad.
Da je bilo lako, ti slučajevi bi bili rešeni.
Ali od 2006. do 2017, došlo je do zastoja u istragama.
K. T. T. 19. 5.1998.
Ovo je dnevnik Dženi Zitriki.
Imena, mesta, štošta što je radila.
Sve do naglog prekida ovde, četvrtog. Tada je ubijena.
I ko zna da li je jedno od imena u ovom dnevniku
imalo nešto s tim.
Ovo je ogledalo koje je visilo iznad Dženine komode.
Ubica je na njemu ostavio poruku: „Ne diraj mi porodicu.”
To je bila lična poruka za nju.
Znači, mislite da je to neko koga možda poznaje.
I kažete: „Budite nepristrasni, jer to može biti mamac
da obmani policajce. -Tako je.
I tako se 2018. pojavila...
PRIJAVA ZA POREĐENJE DNK
...genetička genealogija. -Serijski ubica pronađen...
DETEKTIV ZA DNK
NOVA TEHNOLOGIJA
...preko genealoške baze podataka.
„Ubica iz Zlatne države” uhvaćen je godinu dana ranije.
Dakle, nešto sasvim novo.
Istražitelji su koristili javno objavljene DNK podatke da bi pronašli...
UBICA NA SUDU
...Ubicu iz Zlatne države.
UBISTVA U KALIFORNIJI
DNK sa starih mesta zločina
dostavili su javno dostupnom genealoškom veb-sajtu,
koji se zove „GEDmatch”.
Navodno je odgovoran za 12 ubistava, 50 silovanja
i preko 100 provalnih krađa u Kaliforniji.
Momci iz Misurija, Tenesija i Južne Karoline
rekli su: „Imamo dovoljno DNK, možda to možemo izvesti.”
Obratili su se Parabon laboratorijama. -Napraviću...
SISI MUR
GLAVNI GENEALOG
...ova stabla do prababa i pradedova.
Izradili su genealoški profil
da bi otkrili dalje rođake.
Onda počnete da pravite ona rodoslovna stabla
i gledate gde se ukrštaju.
I to vam je potencijalni osumnjičeni.
PRONAĐEN UBICA IZ ZLATNE DRŽAVE
To je bio početak svega.
To je 2018. godine otvorilo vrata za ostale slučajeve.
DŽENEVIV ZITRIKI UBIJENA
U GRINVILU 4. 4. 1990.
Umesto tačnog podudaranja koje traže u CODIS-u,
mi tražimo rođake.
A obično su to vrlo daleki rođaci.
GENETIČKA GENEALOGIJA
Delimična podudaranja.
To su potencijalni izvori ove DNK.
Kad sam istraživala ova potencijalna podudaranja...
...našla sam ovaj članak.
ŽENA POBEGLA OD NAPADAČA
Taj čovek je osuđen za pokušaj ubistva i silovanje
na Floridi 1985. godine.
Odmah mi je skrenuo pažnju, pa sam malo više istražila.
Našla sam Fejsbuk stranicu njegove ćerke.
Videla sam čoveka na slici koji je mnogo ličio na one fotorobote.
NAPOMENA: NAOČARE S METALNIM OKVIROM I ŠEŠIR
Ne samo što su ličili na njega
već sam pomislila da je imao isti šešir i iste naočare.
On je dobar kandidat zbog svoje prošlosti.
UPUCANA ŽENA UTEKLA NAPADAČU
Osuđen je na 12 godina...
NEDELJA, 24. 11. 1985.
...ali je dobio uslovni otpust ’89. i izašao ’90.
15. 1. 1999. ČITULJA
Ali bio je mrtav.
PREMINUO U PARAGULDU
I sahranjen je u Arkanzasu.
Dobili su nalog sudije i iskopali ga.
Uneli su podatke u CODIS
i potvrđeno je savršeno podudaranje za sve te zločine
o kojima smo pričali.
REŠEN STARI SLUČAJ
Silovatelj... -...napao devojčicu.
Robert Judžin Brašers.
Nepoznati DNK profil prikupljen s Dženinog tela i tela svih ostalih žrtava
pripadao je pokojnom licu,
za koje je sada potvrđeno da je Robert Judžin Brašers,
40-godišnji muškarac iz Paragulda u Arkanzasu.
Svi ti slučajevi su rešeni 2018.
Što se našeg slučaja tiče,
dobijem sve te informacije od tih ljudi
i pomislim da je to verovatno naš čovek.
Mislim, Robert Brašers je imao isti Y-STR, 27 za 27,
s istim modelom pištolja kao u Kentakiju.
I serijski je ubica, sa sličnim načinom izvršenja dela kao u Ostinu.
Mislili smo da je to naš čovek, ali nismo bili skroz sigurni.
Šta ako od ovog ne može bolje? Kako da izgradim, u suštini...
Na kraju krajeva, i dalje su to posredni dokazi.
Moramo da budemo potpuno sigurni.
Jer neko je bio osuđen na smrt
i, znate, praktično poništavamo 34 godine rada.
Imamo li dovoljno da kažemo da je to to?
GRADSKA SKUPŠTINA OSTINA
Sad bih predstavila...
29. 9. 2025.
...detektiva Dena Džeksona, glavnog istražitelja.
Dobro jutro svima. Ja sam Danijel Džekson.
Glavni sam istražitelj, kako je rekla, i...
POMAK U SLUČAJU
...vodim slučaj od 2022.
Pojasniću vam kako smo stigli tu gde smo danas.
Počeću od kratkog pregleda istorije ovog slučaja,
počev od 6. 12. 1991.
Kao što vidite, izgleda
kao običan maloprodajni prostor u otvorenom tržnom centru u Americi.
Gosti bi sedeli u prednjem delu.
A u zadnjem delu je podmetnut požar,
i tu su otkrivena tela devojaka.
Sara, Elajza i Dženifer su bile zajedno,
a Ejmi je bila malo bliže napred.
Bilo je dokaza o seksualnom napadu. Sve četiri su upucane u potiljak...
ELAJZA - SARA - DŽENIFER
...pištoljem kalibra .22, a Ejmi je upucana i pištoljem kalibra .380.
Prvobitan balistički izveštaj navodi da je najverovatnije
korišćeno oružje marke AMT Backup .380.
To je poluautomatski pištolj AMT .380, a model je Backup.
MORIS PIRS
Bilo je jedno priznanje od maloletnika po imenu Moris Pirs.
Osam dana nakon ubistava,
Pirs je bio u tržnom centru Nortkros s prijateljem Forestom Velbornom.
Nosio je pištolj kalibra .22 za pojasom.
Uhapšen je i odveden u odeljenje za ubistva,
gde ga je saslušavao detektiv Hektor Polanko.
POLANKO: Forest ti je rekao da su zapalili tela?
MORIS: Da.
Godine 1999, Pirs, Forest Velborn, Robert Springstin i Majkl Skot
ponovo su saslušani.
Uspeli su da izvuku priznanja od Roberta Springstina i Majkla Skota.
Mislim da sam nekog ubio.
I ja to mislim.
Majkl Skot je dobio doživotnu bez uslovnog,
a Robert Springstin smrtnu kaznu.
Dok su podnosili žalbe protiv presude, pojavio se ključan slučaj Vrhovnog suda.
PREINAČENA PRESUDA
Krivični kasacioni sud je odobrio novo suđenje Springstinu i Skotu.
Bez komentara.
Tad smo već imali novu DNK tehnologiju, Y-STR testiranje.
Nijedan od četvorice osumnjičenih nije odgovarao ovom profilu.
Dobro došli kući! -Optužbe su odbačene.
U narednih nekoliko godina,
prikupljeno je na stotine uzoraka.
Prva lica na mestu zločina, porodica, prijatelji, saradnici.
Mislim da smo testirali 300 ili 400 ljudi
u ovom slučaju tokom godina.
Nedavno smo tražili od svih laboratorija u zemlji
da urade Y-STR analizu,
kao i da sprovedu ručnu pretragu u odnosu na naš nepoznati profil.
Dobili smo poklapanje.
Seksualni napad i ubistvo iz 1990. u Grinvilu, u Južnoj Karolini.
Ovo je profil koji su imali: „Robert Judžin Brašers”.
„NEPOZNAT” Y-STR POVEZAN SA: ROBERTOM JUDŽINOM BRAŠERSOM
ROBERT JUDŽIN BRAŠERS 13. 3. 1958 - 19. 1. 1999.
Njegov Y-STR je pronađen na sledeća tri mesta.
Ovo su tri kompleta za dokazivanje silovanja tih devojaka.
BRAŠERSOV Y-STR PROFIL JE PRONAĐEN
U 3 Y-STR PROFILA U POSLASTIČARNICI:
DŽENIFER I SARA HARBISON EJMI ERS
Teško je biti potpuno siguran samo sa Y-STR profilom.
Zato pokušavamo da od: „Prilično smo sigurni da je on”
dođemo do: „Znamo da je on”.
Istraživali smo Brašersa,
šta je radio u to vreme, gde je bio.
Manje od 48 sati od ubistava u Ostinu, 8. 12. 1991,
Robert Brašers je zaustavljen na granici,
kad je išao ka severu Međudržavnim auto-putem 10 od El Pasa do Las Krusisa.
To je bila rutinska kontrola,
kao i uvek kad prolazite granicu,
ali je granični policajac shvatio da nešto nije u redu.
Nisu mu se svidele reakcije.
DELUJE NERVOZNO
Proverio je tablice i video da je auto ukraden u Džordžiji.
Ukraden je 29. novembra.
MARIJETA, DŽORDŽIJA
Tokom ove interakcije,
imao je i pištolj kalibra .380.
Taj pištolj kalibra .380 bio je model AMT Backup,
onaj koji je identifikovan
kao oružje upotrebljeno u Ostinu.
Dakle, napuštao je Teksas krećući se ka zapadu s modelom AMT .380 Backup
manje od 48 sati kasnije.
Odneli smo dodatne uzorke u DNK laboratoriju.
Ti uzorci su već bili testirani ranijih godina.
Sačuvani su.
„Možda ćemo jednom moći nešto s tim da uradimo,
ali ne i danas, samo bismo protraćili DNK.”
Mislimo da nikad nećemo moći da dobavimo dovoljno DNK za CODIS.
Pa, otpremanje nije obavezno za pretragu.
Samo nam treba dovoljno DNK za upoređivanje.
Treba nam dovoljno STR markera da direktno uporedimo
uzorak s našeg mesta zločina s Robertom Brašersom.
To je trebalo da bude to.
Izvukli smo sve adute.
To nam je bio poslednji pokušaj.
Ali s obzirom na tehnologiju i okolnosti, bili smo prilično sigurni
da će ovo biti pun pogodak.
EJMINA KOPČA ZA KAIŠ ODEĆA
Između ostalog, ponovo smo testirali Ejmine odsečene nokte
s obdukcije.
Mogli su da dobave dosta DNK s Ejminih noktiju
i direktno je upoređena s Brašersovim, i podudarila se.
Verovatnoća je dva i po miliona prema jedan da je Brašersova DNK
pod Ejminim noktima u odnosu na nepoznato lice.
Trenutno nema fizičkih dokaza
koji povezuju Springstina, Skota, Pirsa ili Velborna
s mestom zločina.
Nema ni dokaza koji povezuju četvoricu osumnjičenih
s Robertom Judžinom Brašersom.
Preživele žrtve Brašersovog nasilja
uvek su izjavljivale da je delovao sam.
Nije poznato da je ikad imao saučesnika.
Samo želim da ponovim da je ovo kombinacija tehnologije,
dobrog policijskog rada više agencija, saradnje
i pravovremenosti.
Ovako nešto nije moglo da se dogodi pre 2025.
Žao mi je što ste čekali 34 godine da nađemo odgovor,
ali sada jesmo i, znate...
Ejmini poslednji trenuci na Zemlji rešili su nam ovaj slučaj.
Zato što se branila.
Hvala.
Da li smo uspeli da objasnimo zašto je Brašers bio ovde u Ostinu?
Ne, ne znamo zašto je bio u Ostinu. Nismo našli nikakvu vezu.
Još tragamo za tim odgovorom.
Zanima me kako su se tehnike i tehnologija otad promenili
kako se ne bismo našli u ovakvoj situaciji,
gde četvoro ljudi bude pogrešno optuženo u ranoj fazi,
a nakon više decenija nađemo potencijalnog pravog osumnjičenog.
Nijedan slučaj neće biti zatvoren...
LISA DEJVIS NAČELNICA
...samo na osnovu priznanja. Za to nam trebaju drugi dokazi.
Dakle, od tada se to promenilo, kao i druge stvari.
Pristup mi je bio da ne slušam priznanja.
Nikad ih nisam slušao. Nikad nisam pročitao transkripte.
Prvi put sam video neke snimke s priznanja
u HBO dokumentarcu.
Jer je moj stav da ne znam, ali ću se voditi dokazima.
Da li je verovatno da ima još ovakvih slučajeva u Teksasu?
Već je bio...
ERIN MORIJARTI „48 SATI”
...u Južnoj Karolini, Tenesiju, Misuriju.
Je li to verovatno i da li to istražujete?
Rekao bih da verovatno ima još žrtava
zbog onog što znamo o njemu.
Kad nije bio u zatvoru, činio je monstruozne zločine.
Prošle nedelje smo znali za tri ubistva. Ove nedelje znamo za osam.
Reći da nema devet ili 10... Sigurno ima,
i bavićemo se time.
Smatrate li da je pravda zadovoljena
ili tu ima još nekog posla?
GRAD OSTIN OSNOVAN 1839.
Nova analiza pokazuje da je čaura kalibra .380 pronađena na mestu ubistva
važan deo ovog pomaka. Utvrđena je veza sa pištoljem koji je Brašers imao
nakon jurnjave s organima reda blizu El Pasa.
Ne postoje DNK dokazi koji dovode u vezu prvobitne osumnjičene s ubistvima.
Bili ste oduševljeni...
DŽON DŽOUNS GLAVNI ISTRAŽITELJ
...što opet nosite tu košulju. -Jesam. Nisam je vadio iz ormara od 1999.
Čuo sam reči koje sam želeo da čujem. -Jeste?
Da.
Da njih četvorica nisu umešana.
Nisu važna priznanja, već dokazi.
Ali dočekao sam ovaj dan.
Tako smo srećni što vam je ono što smo tamo uradili...
Da. -...pomoglo da dođete do nekih odgovora.
Iz ovog dobijamo...
NAREDNIK DŽON LEJSI
...isto što i kad smo rešavali svoje slučajeve, tim koji je iz toga proizašao,
a sada je i policija Ostina deo tog tima. Kad sledeća stvar iskrsne,
a mislim da hoće... -Da.
Da, hoće. -Dobro.
Taj tim će nastaviti dalje i pomoći tim ljudima.
Dakle, sve više dobija na zamahu.
Čudan je to osećaj. Donekle je tužno.
KARLOS GARSIJA ADVOKAT MAJKLA SKOTA
Bol zbog gubitka nikad ne prolazi za te porodice.
Sada takođe morate da ispitate
kako se u istrazi dogodi tako užasna greška?
Te porodice su zbog toga propatile.
Druga pomisao mi je da ovde zapravo ima osam žrtava.
Ima osam žrtava, a još jedna među njima izgubila je život,
Moris Pirs.
Nadam se da će doći dan kad će se održati još jedna konferencija za medije,
kad stave slike ta četiri momka
i objasne kako će njih obeštetiti.
Malo je šta ostalo isto kao 1991.
Bože, još stanova.
Sve se promenilo.
Pa, čini mi se
da su svima nama s prvobitnog mesta zločina...
...naši napori prepoznati.
Nismo obradili mesto zločina prema standardima iz 2000. ili 2010,
već prema standardima iz 1991, i više od toga.
Radili smo najbolje što smo mogli s onim što smo tada imali na raspolaganju.
Ispostavilo se da smo možda i mogli da rešimo slučaj
da je Granična patrola pročitala teleks koji smo poslali.
Rekli smo da tražimo pištolj kalibra .22 i AMT .380 Backup.
Ali valjda nije bilo suđeno.
ROBERT JUDŽIN BRAŠERS 13. 3. 1958 - 19. 1. 1999.
Zanemeo sam.
Bio sam šokiran.
Serijski ubica, stvarno?
Bilo je...
BOB ERS EJMIN OTAC
Ipak je to bilo teško pojmiti. Čisto zlo.
UHVATILO TI JE POGLED.
Ušao je tamo. Novac ga nije zanimao.
Nije bio drogiran. Nije bio pijan.
Bio je, manje-više, pri svojoj zdravoj pameti i...
Jednostavno je voleo da ubija.
Možda bih razumela pljačku koja je pošla po zlu...
PEM ERS EJMINA MAJKA
...tako nešto,
ali teško mi je da prihvatim da neko tamo uđe s takvim predumišljajem,
da postoje takvi ljudi među nama.
PROJEKAT OSLOBAĐANJA NEVINIH U TEKSASU
Sudija je zakazao raspravu 19. februara.
Podnećemo predlog da se uključi tužilaštvo
i da izjavi...
KIMBERLI PIRS UDOVICA MORISA PIRSA
...da je on zapravo nevin i da je oslobođen optužbi,
a sudija će to zvanično proglasiti i potpisati odgovarajuću odluku.
MAJK VER - IZVRŠNI DIREKTOR PROJEKTA OSLOBAĐANJA NEVINIH U TEKSASU
Potkrepićemo to dokazima
i svima će biti sasvim jasno i ozvaničeno...
MARISA PIRS MORISOVA KĆI
...da su nevini
i da je to istina ne samo van razumne sumnje
već i s moralnom sigurnošću.
Voleo bih da u ovu raspravu bude uključeno i ono što je pošlo po zlu.
Kad se sruši avion,
Federalna uprava za avijaciju sprovede opsežnu istragu.
A mislim da je ovo slično tome.
Ceo ovaj užasan tragični scenario, događaj,
bio je kao jeziva avionska nesreća.
Ovde postoji ogromna nepravda koju treba ispraviti.
Upoznali smo se u Nižoj srednjoj školi „Lamar”. Imali smo 13 i 14 godina.
Zapravo, od tada smo bili zajedno.
Znate, rano smo je dobili.
Venčali smo se kad smo imali 21 i 22 godine.
Nedugo potom se sve ovo desilo.
Ja sam imala 23, a on 24 godine kada je priveden.
8 GODINA NAKON UBISTVA, UHAPŠENE 4 OSOBE
Poslali su specijalce 6. 10. 1999.
Bila sam u spavaćici kad sam izašla
jer sam čula svu tu galamu.
Nakon skoro 8 godina, policija je uhapsila četvoro osumnjičenih.
Nije delovalo stvarno.
PIRS
Stvarno mislite da se bez dokaza
takve stvari ne dešavaju.
Pirsova žena nije htela da govori.
Nemam komentar. -Nešto o vašem suprugu?
Završili su istragu... -Poslala sam je u školu.
Pozvao me je direktor škole jer su se pojavile vesti
u njenoj osnovnoj školi.
Tada sam znala da ne smem da je šaljem u školu.
A onda se sve promenilo. Morala sam biti na raspolaganju sudu.
Nisam mogla da radim.
Nadam se da najzad možemo početi...
Stvarno verujem da je mislio da će otići tamo
i da će ga pustiti da ide.
Da neće provesti tri i po godine u zatvoru
čekajući suđenje.
Dve godine su ga držali u samici.
Bio je van ćelije sat vremena dnevno, i tada bi me pozvao.
Nije video sunca sem kad je morao da ide na sud.
Oči su mu izgubile sjaj.
Promenile su boju, koja se nikad nije vratila.
Nekako su mi bile zagasito sive.
Nekad je imao vrlo svetle, lepe plave oči.
Jednostavno nije bilo isto. On nije bio isti.
Ona je izgubila detinjstvo sa sedam godina, kad su joj odveli tatu.
Čak se i ona promenila.
Radujete se što ćete videti kćer?
Kad su me uhapsili, izjavio sam da sam nevin
po svim optužbama podignutim protiv mene
i danas stojim ovde sa istom tom izjavom.
Nije dočekao ovaj dan.
Nije dočekao da celom svetu pokaže da je sve vreme bio nevin.
Trenutno nemamo dokaza da ga osudimo,
ali život je dug.
Na vestima je to sitnica: „Bio je pritvoren tri godine.”
Ali to je bila neprekidna tama, a kad je izašao,
usledila je neprestana borba sa senkom optužbe,
sa prevazilaženjem i...
...tražiti odbacivanje slučajeva do daljnje istrage.
Pokušavate li možda da uporedite DNK s drugim mogućim osumnjičenima
izuzev lica iz dojave o Morisu Pirsu?
Naš fokus ostaje na trenutnim osumnjičenima.
Nesumnjivo su...
RON LARA DETEKTIV
...ovi osumnjičeni i dalje u fokusu istrage.
Morao je da živi s tim, mislim, to mu je stajalo u dosijeu
do daljnje istrage o četiri ubistva.
Stvarno mislim da su se okomili na njega i nisu ga puštali na miru.
Uvek se mnogo plašio policije.
Bio je uveren da će mu doći glave zbog tih ubistava.
I jesu. Na kraju jesu.
Policajac je uspeo da ispali...
OSUMNJIČENI MRTAV
...jedan metak, koji je pogodio osumnjičenog.
Jednostavno ne deluje kao stvarna pravda.
I želim da budem obazriva prema svima,
ali moj tata se nikada neće vratiti.
Malo je prekasno... za njega.
Vidi, eno Elajze!
...sedamsto sedamdeset pet, gotovo. Sedamsto sedamdeset pet, 375. Trista...
Po mom mišljenju...
19.35 H 11. 12. 1990.
...FFA je mesto... Pa, ono...
Trenutno je vidim na njenom malom pastuvu za odvajanje stoke,
kako odvaja kravu od krda...
na konju.
Te devojčice su i dalje s nama.
Zdravo! -Ćao!
Ćao!
Moja sećanja na njih blede, znate. Toliko ih već dugo nema.
Ali za mene će uvek biti male devojčice.
Još se smejem zbog stvari koje su rekle i uradile i...
Bile su duhovite.
Kad smo prošli put bili ovde,
počeli ste da odbrojavate
godine, dane, mesece
otkad je Ejmi preminula.
I dalje tako razmišljate o tome?
Ne, više ne brojim dane.
Gotovo je.
Osećate li se drugačije tokom intervjua danas
nego pre tri godine?
Da li je osećaj drugačiji zbog saznanja?
Ne znam. Još sam u nekakvoj obamrlosti.
Mislim da mi sama izvesnost, to što sada znam, zaista pomaže, da.
Čak... Postoje dokazi, čvrsti dokazi,
dok ranije nismo imali sve te čvrste dokaze
na koje bismo se oslonili.
A to je za mene važan faktor, znate?
Kraj je.
Kraj pitanjima bez odgovora.
Hodate okolo stegnutih ramena...
ŠON ERS EJMIN BRAT
...30 godina i, odjednom, možete da se opustite.
Drugačiji je osećaj.
Mislim da tog stresa ili neizvesnosti, tog „ne znam”,
više nema.
Bila sam u šoku još dan-dva,
i verovatno sam se nakon nedelju dana konačno suočila s činjenicom
da mi se srce više otvorilo, a nisam znala da je zatvoreno.
Mislila sam da sam uspela da se izborim s tim,
da to prebrodim, ali ovo mi je promenilo srce,
i ja...
Ne mogu vam opisati koliko sam zahvalna.
Zahvalna. Toliko zahvalnosti.
To uopšte nisam očekivala od ovog...
Ali to sam dobila.
Veoma je dobro to dobiti, jer mnogi ljudi to nikada ne dobiju.
Ali mi jesmo. Dobili smo svršetak.
Ta grozna reč „svršetak”, koju niko ne voli da koristi.
A mi smo ga dobili. Dobili smo to i...
To je... Moj život je dobar.
Svake godine sam odlazio
da održavam nadgrobne ploče devojčica.
Otići ću i ove godine. Ali sada sam u tolikom miru da sam spreman...
Spreman sam da nastavim svoj život, da se malo zabavim
i da radim stvari koje želim.
I one su tako spokojne, prosto mogu da osetim da Ejmi
želi da to uradim.
Možda neću toliko voditi brigu o onim grobnim mestima kao nekad,
jer su sada prepuštene sebi.
I osećam da počivaju u miru.
Nisam znao koliko sam ljut. I shvatio sam: „Dođavola, bio sam...
Jako dugo sam bio besan, a nisam to ni shvatao.”
Drugačije sam video decu, suprugu.
Video sam... Drugačije je bilo sve što sam pogledao.
Izgleda da ću morati da nađem neku drugu brigu.
Samo je... Ja prosto...
Možete ponovo da dišete,
jer sada znamo istinu.
Zar niste mislili da je ono ranije bila istina?
Samo me zanima šta je to
što vam daje mir?
Sigurnost u to? Ili se radi...
Zbog dokaza i zato što znamo.
I zato što znamo.
Znam da ste mislili da su Robert Springstin
i svi oni momci to počinili,
ali niste bili u miru.
A sada jeste.
Ni ja to ne razumem, iskreno rečeno.
Razmišljate li sada o četvorici momaka koji su bili optuženi?
Ne, mislim... To je hladno, zar ne? Ne, to radim da sebe zaštitim.
Ne želim da se upuštam u emocionalnu traumu
onoga što su preživeli.
Već sam mnogo propatila, ne želim da nosim i taj teret.
Mislim, to je užasno. Strašno je to što im se dogodilo.
Razmišljate li o momcima
koji su godinama bili optuženi
ili vam uopšte nisu na pameti?
Ne. Oni...
Nisu više deo ovog slučaja.
U to ne zalazim.
Mislim, znam da su patili.
Ali moja patnja je potpuno drugačija od njihove
i moram se nositi sa svojim bolom i...
Stvarno o tome ne razmišljam.
Katkad pomislim
da im je učinjena nepravda.
Ali dvojica su priznala i otišla u zatvor. Dvojica nisu priznala i nisu zatvorena.
Po mom mišljenju, dvojica koja su priznala
nisu pomogla sebi.
Ne znam, nisam još stigao do njih.
Kad se sve završi,
i sud kaže da nisu oni
i sve bude gotovo...
Oni nisu... Pa, ne mogu to da kažem.
Šta?
Htedoh reći da nisu sebe doveli u tu situaciju,
ali jesu.
Prvobitni istražitelji... Kako su to beše sročili?
Imali su nekih propusta u slučaju, da.
Mogli smo predati bilo koje priznanje koje smo imali,
dobiti nalog za hapšenje,
a o dokazima brinuti kasnije.
To se nije baš dobro završilo za Pola i njih.
Šta da pitam Pola Džonsona?
Isto što i mene uvek pitate: „Kako se sad osećate?
Šta biste sad želeli da kažete Morisu Pirsu?”
S obzirom na to...
Mislim da je izjavio da ga stvarno nije briga
da li je mrtav ili ne.
„Šta mislite sada?”
Moris je možda mrtav, ali Robert Springstin je još živ,
kao i Majkl Skot, a živ je i Forest Velborn.
„Oni su svi još živi. Šta biste njima želeli da kažete?”
I možda ih je porota proglasila krivim
zbog načina na koji su im dokazi predstavljeni.
Ovde imam tri konja.
Ne dobijaju puno pažnje.
Ne zanima me preterano
šta javnost misli o mojoj istrazi.
Ovakav slučaj,
gde je kao počinilac zločina identifikovan neko koga nismo istraživali...
POL DŽONSON GLAVNI ISTRAŽITELJ 1997-2002.
Očekivao bih da ljudi kojih se ovo tiče
dovedu u pitanje prethodnu istragu koja nije ukazala na ovog tipa.
Ali gledao sam konferenciju za medije,
i izgleda da ono što su rekli na konferenciji apsolutno ukazuje na to
da je ovaj novi tip bio tamo i da je bio umešan.
Ono što mislim da ne pokazuje,
niti to pokazuje bilo šta što su rekli na toj konferenciji,
da drugi ljudi, možda čak i oni koje smo teretili, nisu bili tamo.
Samo zato što on jeste,
mislim da to ne pokazuje da tamo nisu bili naši osumnjičeni ili druga lica.
10. 9. 1999.
Malo me je šokiralo kada je rekao da nikad nije slušao priznanja.
Mislim da je ležala na stomaku.
Nekako...
Da je poslušao priznanja
ili pročitao istrage u vezi s priznanjima,
bilo bi tu stvari koje se ne mogu objasniti
bez prisustva naših osumnjičenih na tom mestu.
Zašto mislite da niko od njih nije pomenuo Brašersa
u priznanjima?
Ne kažu:
„Bio je tu još jedan čovek koji ih je silovao.”
Niko to ne kaže.
Niko ne kaže tačno to.
Jedino što smo mogli da zaključimo
jeste to da je osoba kojoj nisu odali identitet
bila tako loša i zastrašujuća da su radije to prećutali.
Mislite da bi pre prihvatili smrtnu kaznu nego što bi to pomenuli?
I... Vrlo verovatno.
Takva osoba bi mogla prestrašiti te male tinejdžere.
Ako su svi na neki način bili umešani u ubistva u Ostinu,
a bojali su ga se da bi uperili prstom u njega ili su pomislili:
„Dobro, neću optužiti njega, već Foresta.
Njega se niko ne plaši.”
Ima mi tu neku atmosferu starog Ostina.
Znam da se ovde pušta dosta kantri muzike,
ali ne pušta se samo to. Samo... ne znam,
nekako me podseća na stara vremena.
Ovo su meksičke ljute paprike punjene piletinom.
A ovo je povrće s testeninom.
To je redovno naručivano.
Ko je to naručivao? -Forest.
Živeli smo dosta blizu tržnog centra Nortkros.
Zapravo sam morala da ga pokupim iz doma za maloletnike....
ŠERON ŠIPMAN FORESTOVA MAJKA
...jer su on i Moris bili u tržnom centru Nortkros.
DOBRO DOŠLI U TRŽNI CENTAR NORTKROS
Kad sam stigla tamo, rekli su mi da je Moris kod sebe imao pištolj.
Pokupila sam Foresta i odvela ga kući.
Kasnije sam saznala da su saslušavani
o ubistvima u Ostinu.
Krenuo bi peške u školu, a kola bi bila parkirana ispred.
I detektiv bi izašao i rekao: „Uđi u kola, idemo da se provozamo.”
Imao je 15 godina.
Nije znao da ne mora da uđe u kola i ide s njim.
Nije imao šta da krije.
Znali smo da je dosta klinaca bilo saslušavano.
Mislim da nisam shvatila koliko je to ozbiljno bilo.
Detektivi su ga doveli u moju kuću i rekli:
„Imamo dva priznanja i izvršićemo hapšenje za dve nedelje.
Forest ima priliku da sebe spase,
pa ga morate ubediti da prizna.”
Svaki dan tokom dve nedelje,
sedela sam s njim u njegovoj radionici jer sam htela da ga zaštitim.
Uhapsili su ga onog dana kad sam se vratila na posao.
To mi je na pameti svakog trenutka.
Želim to da zaboravim.
FOREST VELBORN
I dalje je jako teško čak i o tome pričati, misliti ili...
Neki ljudi su mi govorili da treba da slavim,
ali još nije gotovo.
Nije trenutak za slavlje.
Nadam se da sada svi veruju da nisam bio tamo.
Mnogi me ljudi...
smatraju ubicom.
Morao sam s tim da se nosim.
Gubio sam poslove, devojke, prijatelje. Znate već.
Stvarno je bilo teško.
MORIS PIRS: Šta si zapravo radio te noći,
onog petka? -FOREST VELBORN: Molim?
Onog petka.
Onog petka?
Kako to misliš?
15. 12. 1991.
Kako ste se osećali?
Izdano. U to vreme, on mi je bio najbolji prijatelj.
I to što je rekao da sam bio tamo i da sam u tome učestvovao
bilo mi je potpuno neverovatno.
Tada sam izgubio...
Izgubio sam nadu u ljude, a posebno prijatelje.
Nisam mogao nikome da verujem.
Na kraju sam napustio osmi razred,
jer jednostavno nisam mogao.
Žao mi je.
Vratio sam se dogodine.
Ali ostao sam samo par meseci i otišao.
Kad su najavljena hapšenja i vi ste svi bili...
Rekli su da ste to uradili 1999,
sećate li se tog perioda?
Da.
Možete li pričati o tome?
Da.
Sačekaj malo.
Dobro si? -Dobro sam.
U redu. Morao je malo da se umiri.
Da, jako je teško.
Znam. Stvarno mi je žao.
Pa, došli su... Imao sam poslovni prostor u Lokhartu
dok sam se bavio popravkom vozila.
Došli su, opkolili su taj prostor,
uhapsili me, odveli s posla
i optužili za zločin.
Na kraju sam ostao bez firme.
Mislio sam da idem doživotno u zatvor zbog nečeg što nisam uradio.
Mislio sam da je kraj.
Jeste li ostali prijatelj s Morisom?
Ne. -Jasno.
Nikad više nisam pričao s njim.
Sada mi je teško da se s nekim tako zbližim.
Imam neke prijatelje, ali nismo mnogo bliski.
Ako nađem nekog kome se sviđam,
odmah na početku moram da im kažem
da sam...
upetljan u sve ovo s ubistvima u Ostinu...
Pa, to obično ne izađe na dobro.
Koliko vam je do sada u životu najduže trajala veza?
Šest meseci.
Trudio sam se, ali...
Znate već, to je najgori zločin u Ostinu.
Upustiti se u vezu sa, znate... Nikad nisam stvarno bio oslobođen optužbi.
Niko nikada nije istupio i rekao:
„On je nevin. Obavestite javnost.”
Kad ste čuli da je Morisa ubila policija,
kako ste se osećali?
Žao mi je njega i njegove porodice.
Pa ipak, toliko sam dugo bio ljut na njega zbog onoga
što je rekao detektivima, a mislio sam da smo najbolji drugovi i...
A Rob i Majk?
Šta mislite o njima?
Uopšte me ne zanimaju.
Ni sa kim ko može da tvrdi da sam bio tamo i to uradio,
ne želim da razgovaram, niti prema njima gajim kakva osećanja.
Znam da je to stvarno loše reći, ali...
Uopšte me ne potresa što su bili u zatvoru
zbog onoga što su pokušali da mi urade, da mene strpaju u zatvor.
Policija me je stalno zaustavljala, jednom nedeljno.
Bio sam u zatvoru 50 puta
zbog gluposti.
Ne znam šta će to promeniti,
ali možda jednog dana.
Tu je...
One četiri devojčice nisu bile jedine koje su izgubile živote.
Ne.
Šta za vas sada znači pravda?
Pa, u našem slučaju, osobu koja nam je ubila ćerku
stigla je pravda, jer više nije ovde.
Šta mislite o Brašersu?
Ne mislim na njega.
Ne smatram ga ljudskim bićem. Samo...
On je uzrok i to je sve.
Trenutno je on čudovište i s tim sam se pomirila.
Mislim da jednostavno postoje zli ljudi.
Ne znam šta ih čini takvim.
Ne želim previše da razmišljam o njima,
da ih razumem, niti da saznam njihovu prošlost.
Čini mi se da ste osećali mnogo mržnje
prema ona četiri momka, ali ne i prema Brašersu,
kao da niste toliko neprijateljski nastrojeni prema serijskom ubici.
Grešim li?
Da li pogrešno procenjujem?
Valjda zato što je mrtav.
Odatle potiče sva ta smirenost.
Nikoga više neće povrediti niti išta nekome učiniti.
Samo želim da znam kakav ga je to život takvim učinio.
Deca se ne rađaju zla.
Takvim ih mi napravimo i želim da znam šta se desilo.
Da li nije dovoljno grljen? Da li nije dovoljno voljen?
Ili je prosto odlučio da ga bude baš briga
za sve osim sebe u nekom trenutku?
Znate, on je jedan od onih serijskih ubica koje nisu želele da budu poznate.
Nije želeo da se zna za njegove zločine.
A sad kad je zloglasan,
zanimljivo je razmišljati o značenju toga,
koliko je u ovom trenutku energije uloženo u razmišljanje o njemu.
Nije važno.
Koja je korist od trošenja previše vremena i energije u razmišljanju o njemu?
Kamo sreće da sam ja tako razmišljala, jer bila sam opsednuta njime
i provela sam hiljade sati istražujući ga.
Identifikovala sam mnogo serijskih ubica i nisu me svi tako opsedali.
Taj čovek je bio čisto zlo, izuzetno nasilan.
Doslovce me je proganjao u snovima.
Imala sam osećaj da njegova priča nije završena
i da drugi ljudi i dalje čekaju odgovore.
Višegodišnja opsesija me je navela da razgovaram s ljudima koji su ga znali,
jer mislim da bi nas i najmanji trag
mogao dovesti do drugog slučaja za koji je on odgovoran.
Čini mi se da imam više dokumenata o ocu nego bilo čemu drugom.
Imam jednu sliku sa svojim ocem, a to je porodična fotografija
koja je, naravno, svuda po internetu.
Ova fotografija je uslikana leta 1997,
one noći kad smo se preselili u Arkanzas.
Nisam znala ništa loše o svom ocu.
DEBORA BRAŠERS ROBERTOVA KĆI
Upoznala sam ga malo pre toga.
Dovezao se pred kuću jednog dana i rekao: „Ja sam ti otac.”
Moja mama je rekla: „Stvarno ti je tata.”
I onda je bio moj tata, a ubrzo potom je bio mrtav.
Dok sam odrastala, oko mene je bilo
više čudnih nego normalnih ljudi.
Kriminalci, ljudi koji
u vama izazivaju čudan osećaj
meni su bili normalni.
Majka nije bila baš najbolja osoba.
Ako su ljudi koji su te rodili takvi,
kako da znate ko je loš?
Teško mi je bilo da to razlučim dok nisam malo porasla.
Za mene je normalno da se ljudi loše ophode prema tebi.
Moj život je jako dugo bio takav.
Deo života za koji sam mislila da je najnormalniji
sada se ispostavio kao lažan,
jer je to bilo vreme koje sam provela s ocem.
Eto ga.
To malo vremena od našeg upoznavanja do njegove smrti
bio je najbolji period u celom mom životu.
Ništa nam nije nedostajalo. Ništa nismo morale da preispitujemo.
Niko nas nije povredio,
nijedan muškarac dotakao niti išta u tom smislu.
Majka nas nije napustila.
Kao neka fina porodica iz predgrađa.
Imate tri devojčice, oca koja radi,
majku koja radi.
Napolju pravimo roštilj, imamo rođendanske zabave,
normalne stvari.
Mnogi će vam reći
da nikad ne biste pomislili da je moj otac bio takav,
ali bio je veoma zao čovek.
Saznala sam da je u bekstvu zbog provale u kuću jedne žene
tokom uskršnjeg vikenda 1998. godine.
MAKAZE ZA ŽICU U DŽEPU...
Uhvaćen je u njenoj kući uskršnjeg jutra. Zašto nisi kod svoje kuće?
Imaš troje dece kod kuće. Uskrs je.
Koja je to kuća bila?
Provalio je 1998...
UPAD NA POSED
...u nečiju kuću u kojoj je nekad radio.
Provalio joj je u kuću i presekao telefonsku žicu.
Imao je pribor za ubijanje. Hteo je da je ubije.
Zašto? Ne znam, ništa mu nije skrivila.
Kakav pribor? -Za ubijanje.
Šta je to?
Imao je crne rukavice, plastične vezice, pištolj.
Imao je više takvih kompleta.
Ostavio je tamo pištolj, uhapšen je,
pozvao je moju majku i rekao joj gde je pištolj.
Majka je pozvala mog dedu,
a on je otišao da pokupi pištolj.
Majka i deda su sigurno nešto znali.
Ima ljudi koji misle: „Dok mi ne diraš porodicu, u redu je.”
A toga se plašim. Bojim se da je to istina.
Kad nije bio u bekstvu, zvali smo ga Robert ili tata.
Ali kad je bio u bekstvu, rečeno nam je da ga zovemo Mič.
Pre nego što bismo izašli da jedemo,
stavio bi periku jer smo znali da je „u bekstvu”,
pa nije smeo da izgleda kao inače.
Oblačio se kao žena i pljačkao restorane
usred noći.
Otišao bi da testira auto, pa utisnuo ključ u kit,
napravio bi duplikat i te noći ukrao taj auto.
Svašta je radio,
ali ne biste pomislili da je ubijao ljude.
Sećam se kad su ubistva Šererovih
bila na TV vestima i moja majka se uplašila.
A on će: „To se ovde nikad ne bi dogodilo, ne brini.”
Da, jer si ti to uradio. Ali bio je nonšalantan.
KO JE ROBERT JUDŽIN BRAŠERS?
Ko zna koliko je još počinio zločina
za koje niko neće saznati.
To pokušavam da prihvatim.
Ako moram živeti s ovim svaki dan,
bar moram da znam da sam se izvinila tim ljudima.
Neko s kim je u krvnom srodstvu izvinjava se za ono što je on učinio.
Ne želim nikoga da uznemirim obraćajući im se.
Nikada se nisam obratila porodici Šerer,
ali jesam članovima porodice u Južnoj Karolini i Ostinu.
I izvinila sam im se.
Želim da prekinem što više generacijskih prokletstava.
Ovo je za dva muškaraca koja su lažno optužena
za zločine mog oca u Ostinu, u Teksasu.
„Zdravo, zovem se Debora Brašers
i razumem da reči koje ću sad izgovoriti
vama možda ne znače mnogo.
Nisam ja ta koja vam je nanela bol i patnju koju ste pretrpeli,
ali sam potomak osobe koja jeste.
Ne mogu ni da zamislim kroz šta ste sve prošli od 1999.
Postupci mog oca su vam mnogo toga oduzeli.
Iako nisam učestvovala u njegovim izborima,
ipak osećam duboko žaljenje zbog bola koji su vam njegovi postupci naneli.
Želela sam da vam se obratim i potvrdim šta se dogodilo
i da vam kažem da neko uviđa učinjenu nepravdu.
Niste zaslužili to što se dogodilo
i žao mi zbog svega što ste izgubili.
S poštovanjem, Debora Brašers.”
Trebalo mi je par dana da to napišem
tačno onako kako sam želela.
To ću odštampati i poslati im.
Ovo je neposredno pre njegovog dolaska.
Hoćeš da probaš? -Aha.
Dobro, hajde ovu da probamo.
Nisam pričala s dečacima.
Eto tako.
Nadam se da su zbog ove vesti doživeli nekakav mir.
KLER HJUI OSTINSKA REDITELJKA
Ne mogu ni da zamislim kakav je to teret
kada čak i ljudi koji kažu da misle da ste nevini,
možda ne veruju stvarno u to. -Popni se.
Nisam mislila da su krivi.
A ipak je tu bio crv sumnje. -Popni se, mama.
A ja sam stvarno bila ubeđena.
A sumnja je ipak bila tu. -Mama...
Mnogo sam vremena provela s Robertom Springstinom.
Nosio se s tom napetošću veoma dostojanstveno.
A sad kad se zasigurno zna da to nije uradio,
kako nije najgnevnija osoba na svetu?
A nije. Nije gnevan.
Kako znate?
Jer sam ga to direktno pitala.
Nisam gnevan, nisam... Kao što ste videli, nisam baš...
Nisam baš toliko emotivan zbog toga, niti mnogo ljut.
Otpustio sam sav taj bes.
Rob i ja smo mnogo vremena provodili nasamo.
Da sam mislila da je ubica, ne bih to radila.
A što se tiče Majkla Skota, on kaže:
„Mislim da sam možda imao nešto s tim.”
Stvarno su me zeznuli.
A nije, pa je to još...
Čak ni u svojoj glavi ne može sebi da veruje.
Sad može sebi jasno da kaže: „Nisam kriv.”
Dobro, idem za tobom.
Bravo!
Osećate li se drugačije znajući da je to bio Brašers?
Da je još živ, užasno bih se plašila za sve.
Zastrašujuće je prisustvo zle sile.
Bravo.
S jedne strane, olakšanje je što se to završilo i što je gotov.
Ali je i razočaravajuće što je mrtav.
Deluje kao da je uvek bio nepoznanica i ostaje nepoznanica.
Nekako je protutnjao gradom
i mnogim ljudima razorio živote.
Nakon što sam ga identifikovala 2018,
počela sam da tražim nerešene slučajeve u svim mestima gde znam da je živeo.
BRAŠERSOVA ADRESA
Zato sam se toliko razočarala
što nisam mogla pomoći da se reši ovaj slučaj.
SERIJSKI UBICA: ROBERT JUDŽIN BRAŠERS
Nisu imali dovoljno DNK da primenimo genetičku genealogiju.
UHAPŠEN 18. 2. 1992.
Da sam samo znala da je ovde
trebalo da bude zaustavljanje na teksaškoj granici u decembru,
stvari bi bile mnogo drugačije.
Odmah bih znala
da je najverovatnije on počinio ubistva u Ostinu.
Da se vratimo na 8. 12. 1991. On odlazi iz Teksasa.
Te noći ode u zatvor zbog ukradenog kamioneta
i nedozvoljenog držanja vatrenog oružja.
Neko ga je izvukao uz kauciju pet dana kasnije.
Neko je platio kauciju, ne znam ko.
A zatim, par meseci kasnije...
MARIJETA, DŽORDŽIJA
ŠERIFOVA KANCELARIJA
Februara 1992, uhapšen je u okrugu Kob
u Džordžiji, u ukradenom vozilu iz Tajlera u Teksasu.
Dakle, izađe uz kauciju, vraća se kroz Teksas,
ukrade drugi kamionet, završi u Džordžiji i opet ga uhapse.
DRŽAVA DŽORDŽIJA PROTIV BRAŠERSA
Mislim da je tad imao alat za provalu, motorolu, lažnu policijsku značku.
MOTOROLA I POLICIJSKE ŠIFRE HIRURŠKE RUKAVICE
Mislim i periku.
NALOG ZA HAPŠENJE ROBERTA JUDŽINA BRAŠERSA
Vatreno oružje kod osuđivanog lica federalni je zločin
i dobio je pet godina zatvora.
Ali kad je osuđen, pištolj kalibra .380 dali su njegovom ocu.
Njegov otac dolazi do pištolja koji je bio u posedu policije.
PIŠTOLJ KALIBRA .380
Tip iz ATF-a mi je rekao: „To uopšte nije lako.
Treba ti gomila dokumenata. Gnjavaža je.”
A pričamo o pištolju od možda 75 dolara.
Kad je izašao 1997, vratili su mu pištolj.
Prvo nismo mogli da verujemo, ali to nam je zapravo
pomoglo da rešimo druge slučajeve, jer je zadržao pištolj.
Nikad te slučajeve ne bismo povezali s Kentakijem.
Ne bi bilo nijednog poklapanja
jer bi pištolj i dalje bio u federalnom arhivu.
Potpuno nepredviđen niz događaja doveo je do svega ovoga.
OSTIN, TEKSAS 1991. LEKSINGTON, KENTAKI 1998.
A zatim su januara 1999.
policajci koji su vozili preko parkinga
motela „Super 8” u Kenetu, u Misuriju,
videli auto koji je skretao pažnju.
NEDOSTAJAO JE ZADNJI PROZOR.
Ispostavilo se da je ukraden.
Pogledali su unutra i videli neke dečje igračke.
Recepcionar je rekao da su jedini gosti s decom
u toj i toj sobi.
Šta hoćete?
Brašersova žena im kaže lažno ime svog muža.
„Otišao je. Ne znam kad se vraća.”
Počeli su da pregledaju sobu
i našli su ga skrivenog pod krevetom sa pištoljem.
Izbio je obračun s policijom.
Probudile smo se, a pištolji na sve strane.
Policajci su stajali s leve strane,
njih pet do sedam, s potegnutim pištoljima.
A jedan policajac je podigao krevet
i moj otac je ležao pod krevetom s pištoljem prislonjenim uz glavu.
Stavili su mojoj majci lisice, a zatim su nas izveli u hodnik.
S mesta gde smo sedeli
mogao se dole videti bazen,
a gore se mogao videti odraz
svega što se dešavalo.
Kad su se otvorila vrata, videlo se
kako moj otac izbacuje stvari iz sobe.
Negde u to vreme, čula sam glasan zvuk,
a onda sam videla kako ulaze policajci.
Izbacio je gomilu njihove odeće i stvari,
kao i pištolj kalibra 9 mm.
A zatim se upucao u sobi.
MOTEL „SUPER 8”
RUPA OD METKA U ZIDU TELO - ČAURA
Upucao se modelom AMT .380 Backup.
Serijski broj je isti onaj s kojim je zaustavljen
dva dana nakon ubistava.
Kao da se zatvorio krug.
Tim pištoljem je počinio ubistva, a zatim je njime ubio sebe.
Imao je dugu i kratku devetku.
Da hoću da se upucam,
definitivno bih upotrebio dugu devetku.
Snažnija je. Znači, s razlogom je izabrao taj pištolj.
To je bio njegov trofej. I njime je i izvršio samoubistvo.
Naravno, saslušavali su nas, postavljali nam raznorazna pitanja.
I lagali smo. „To je Mič.
Ne znam ko je Robert. Nemam predstavu ko je Robert.”
Sa spoljne strane oproštajne poruke piše: „Za policiju”,
a s druge strane je napisao:
„U slučaju da ovo čitate, ja sam mrtav.
Preklinjem vas da ne javljate mom ocu.
Tek je izašao iz bolnice nakon onkološke operacije
i ako ga policajci obaveste, to će ga ubiti. Hvala.”
Ovo „hvala” na dnu poruke je...
Mislim, zašto?
Bio je mrtav 20 godina pre nego što je iko nešto saznao.
Mislim da nije očekivao da će ga uhvatiti.
ROBERT JUDŽIN BRAŠERS KRIVIČNI DOSIJE
Ne znamo kako je ušao u radnju.
Izgleda da je svaki put imao drugu priču,
različite trikove koje bi koristio.
Ovo je bilo... Dojava je primljena 8. 12. 1991,
dakle, dva dana kasnije.
Čovek koji je zvao, g. Kroft, radio je za „Longhorn sekjuriti”,
i te noći je bio gost u poslastičarnici.
Bio je u radnji do 22.15 h
i primetio je da se belac u kasnim dvadesetim čudno ponaša.
„Kad sam ušao u radnju, video sam jedan par kako jede u separeu
i drugi par koji je naručivao jogurt od jedne devojke.
Tomasova je bila za kasom.
Jedan belac je stajao između mesta
gde se naručuje za pultom
i kase gde je bila Tomasova.
Odjednom me je gurnuo laktom, okrenuo sam se ka njemu i rekao je:
’Voziš li onaj auto sa svetlima na krovu?’
Pričao je o mom službenom autu, koji ima svetla na krovu.
Rekao sam da je moj auto, pa me je pitao:
’Jesi li policajac, obezbeđenje ili šta si ti?’
Devojka ga je pitala šta želi, malo je oklevao,
pa rekao: ’Želim hladno piće.’
To mi je bilo čudno,
zašto bi samo hteo hladno piće ako si u poslastičarnici?
Dok je plaćao na kasi,
pitao je Tomasovu da li imaju toalet.
Rekla mi je da je pozadi,
a on je poneo svoj sprajt i zašao iza pulta.
Stajao sam tamo i pričao s Tomasovom
bar 10 do 15 minuta,
pre svega da bih video hoće li se vratiti.
Svakako sam imao loš predosećaj u vezi sa njim.
Ali nije se vratio.
Posle nekog vremena, jogurt je počeo da mi se topi, pa sam otišao.
Bio je belac, visok oko 175 cm, srednje građe.
Posle sam otišao u Hjuston na utakmicu.
Vratili smo se u Ostin u nedelju
i čuo sam vest o ubistvima.”
I tu se završava.
Nikad nećemo sigurno znati je li to bio Brašers,
ali definitivno se uklapa u priču
da je možda došao tamo, otišao u toalet i nije izašao.
Ili je otišao gore i otvorio zadnja vrata.
Sedeo sam ovde i bilo je more crvene boje.
Vatrogasna vozila sa upaljenom rotacijom.
Patrolne jedinice sa upaljenom rotacijom.
Bilo je dima. Još sam mogao da vidim dim
kako izlazi tamo gde su prozračivali krov.
Došao sam ovamo i...
Dovoljno sam znao da ne idem ovuda i parkirao sam se na ovom mestu.
Nokti su ono što je mene ubedilo.
Nije moglo biti unakrsne kontaminacije ispod njenih noktiju i...
Osnovno pravilo za istražitelje je
da kod seksualnih napada u kojima žrtve prežive
uvek zagrebete ispod noktiju.
Stavite uzorak u kesicu i pošaljete. -Ko je to?
Molim?
Sad sam videla Sonoru.
Bože.
Bože, Sonora.
Ne znam šta da kažem na ovo. -Znam.
Pa, ja ne bih... Obično ne dolazim ovamo.
Pomalo mi to teško pada, očigledno.
Ali reče mi prijateljica s kojom sam doručkovala:
„Htela sam da kupim cveće i odnesem u poslastičarnicu.
Ne znam da li si za to.”
Rekla sam da vežbam da na sve kažem „da”.
I rekoh: „Važi, hajde da pokušam.”
Šta kažeš na to? -Da.
Trideset četiri godine.
Mislim, veoma je ohrabrujuće videti ovde sve ovo cveće.
Mnogo ljudi i dalje razmišlja o tome.
Samo izvolite. -Da.
Doselila sam se u Ostin 1996.
Bio sam maturant u srednjoj školi 1991.
Tako da...
Čula sam za ovo... -Znači, bile ste vršnjakinje.
Da, tad sam imala 17 godina.
Da, vršnjakinje.
Ali mnogo mi je drago
što su saznali ko je to učinio.
Dobro, pustiću vas da idete.
Da, hvala što ste došli. -Drago mi je što smo se upoznale.
Čistili smo trpezariju
jer je u to vreme picerija imala švedski sto.
ARN ASTAD BIVŠI RADNIK U PICERIJI
Prao sam sudove, a Dejv je usisavao i rekao:
„Pogledaj napolje, vatrogasna kola su na parkingu.”
Od ovog tržnog centra do kraja onog tržnog centra,
pa sve do prodavnice tapeta, svi smo delili isti tavan.
Tako da je dim počeo da ulazi.
Tada još nismo znali,
do oko tri-četiri ujutru.
Tada smo čuli tragičnu vest.
Pa, hvala vam.
Da, mnogo vam hvala. -Hvala.
Ako ostanemo ovde dovoljno dugo, upoznaćemo razne ljude.
Ne mogu da verujem da je bio ovde te noći.
Neverovatno je šta je policija uradila.
Trebalo im je vremena, ali konačno su našli odgovore.
Tačno.
Žao mi je i onih momaka što su poslati u zatvor
zbog tadašnjeg rada policije.
Tačno.
Mislili su da su krivi, a nisu.
Rekoh: „Bože dragi.”
Da.
I dalje je mali grad, zar ne?
Dočekali smo ovo. -Ovo je... Da.
Zahvaljujući poslu koji ste obavili te noći.
Baš je lepo što se ljudi toga sećaju.
A u isto vreme, nadam se da će ljudi zaboraviti.
Hajde da svi ispišemo nove priče.
Život mora da donosi nešto novo. Ne možemo se stalno držati prošlosti.
Mislim da zato počinjem da se pitam:
„Kako će biti za godinu dana?”
Mislim, ovu priču nikada neću zaboraviti.
Poljubi me, Sonora.
Ali opet, nije da živim u toj misteriji i teskobi.
Da, eno potoka.
Osećam da je cela ova stvar skoro završena.
I u nekom trenutku, ovo će biti samo prošlost.
Biće nešto što pamtimo,
ali više nije nešto što proživljavamo.
Sada imamo odgovore i možemo da...
...ostavimo pitanja iza sebe.
Možda je to deo koji možemo ostaviti iza sebe.
Toliko sećanja i toliko...
Svi smo sve videli... Svet je toliko toga video.
Da, to je bilo Sarino.
Ali nije ih mnogo ostalo.
Sad je jelka puna ukrasa mojih novih unuka.
Od koga je to? Od Medi. Napravila mi je kapu.
Uzgred, mislim da ste svi ludi što ste u ovom poslu.
Tako je... mnogo je to čudan posao.
Ne želim ni na koji način da omalovažim nikoga
ko me je svih ovih godina intervjuisao. Bez uvrede.
Ali tako mi je drago što je s tim gotovo. Kakav blagoslov. Nisam...
Nisam znala da će se to nekad desiti, ali ovo mi je poslednji intervju.
Moraš se osloboditi tog sranja, jer te izjeda.
Pridrži tanjir.
Naša borba za ovaj slučaj je završena.
Naša borba nije gotova za druge ljude.
Pokušavamo da na jednom mestu okupimo forenzičare...
ENDŽI ERS ŠONOVA ŽENA
...stručnjake za DNK, genealoge, genetičare i zastupnike žrtava.
Tako da ljudi s pitanjima mogu da traže odgovore na jednom mestu.
Neprofitna organizacija.
Sad svoju energiju usmeravamo u tom pravcu.
Pokušavamo da pomognemo drugim porodicama u onom kroz šta one prolaze,
jer svačiji je put drugačiji.
Nadamo se da ćemo rešiti još neke slučajeve
i dati ljudima još neke odgovore da više ne bi morali da se pitaju.
Ako biste sebi dopustili
da pomislite da je moguće
da su momci nevini,
kakav bi to bio osećaj?
Ako se ispostavi da baš ništa s tim nisu imali,
osećao bih se kao da sam obmanut.
Ako su nekim slučajem izmislili položaje tela,
onda sam bio obmanut.
Postupao sam na osnovu toga, ali se to nije dogodilo, ko zna?
Onda sam pogrešio.
Ako istražitelj negde pogreši ili bude obmanut,
ne šalje ih zatvor njegova odluka,
već odluka tih 12...
Mislite li da je porota donela pogrešnu odluku?
Pa, ja i dalje ne mislim da je pogrešna.
Nikad nisam video sličan slučaj, gde je toliko ljudi,
toliko profesionalaca,
bilo apsolutno uvereno da su u pravu,
a sve vreme su pravili tragičnu grešku.
20 GODINA KASNIJE: ISTRAGA
Ko veruje da su umešana četiri već identifikovana lica?
Postoji čitavo polje istraživanja o kojem profesori pišu,
a zove se „negatori nevinosti”.
Često su to policajci, tužioci i slično
koji će u svojoj glavi izvrtati činjenice:
„Dobro, pojavili su se novi dokazi,
ali prvobitno osumnjičeni je ipak kriv, a evo i zašto.”
Dva, jedan.
Dokazi su sada toliko ubedljivi
da mislim da ih verovatno sada svi u suštini prihvataju.
Očekujem da će dobiti sudsku odluku
da su zapravo nevini i oslobođeni optužbi.
19. 2. 2026.
Mislim da još nismo bili u ovakvoj situaciji.
Imamo situaciju gde su njihove presude odbačene.
HOSE P. GARZA OKRUŽNI JAVNI TUŽILAC
Niko nije osuđen za zločin.
Pa ipak, teret i težina optužbe
pritiska ih već 30 godina
i prate ih kuda god išli.
Saslušanja koja su dovela do tih takozvanih priznanja bila su manjkava,
nezakonita i nepravična.
Ne budi pičkica, Majk!
Nažalost, tada je bilo mnogo onih poput Hektora Polanka.
Postojala je ta praksa, koju nije on uveo, a svakako ni poslednji primenjivao.
To je bio trenutak u našoj istoriji
koji smo dužni da razumemo, kao i da učinimo sve da to ispravimo.
Mora se položiti račun.
MAJKL SKOT.
Svi ustanite.
Sedite, molim vas. Dobro jutro svima.
Svaki dan u ovoj sudnici,
država traži od ljudi da preuzmu odgovornost
za štetu koju su naneli drugima.
A onda činimo sve što možemo da tu štetu ispravimo.
TRUDI STRASBERGER
Danas je red na nas da prihvatimo odgovornost
i da istinom ublažimo štetu,
kako bismo svima pomogli da zaleče rane i krenu napred.
Pre više od 25 godina, tužilaštvo je optužilo četiri nevina muškarca,
tinejdžera u vreme izvršenja zločina,
poznatog kao ubistva u Ostinu 1991.
Nepravična krivična gonjenja nanela su štetu Ejmi Ers,
Elajzi Tomas i sestrama Harbison, Dženifer i Sari.
One zaslužuju pravdu.
Naneta je šteta porodicama devojaka.
DŽEJMS TOMAS ELAJZIN OTAC
Tražili smo da nam veruju kad smo im rekli da imamo počinioce.
A sad se od njih traži da odbace razmišljanja
i osećanja koja su decenijama ključala
usmerena na pogrešne ljude, uz neizvesnost i bez razrešenja.
Ovoj zajednici je naneta šteta.
Uverenje da su tinejdžeri sposobni za takva dela
promenilo je našu percepciju čovečanstva.
Podrazumeva se da je šteta naneta
četvorici nepravedno optuženih.
Danas ćemo preduzeti prvi korak u ispravljanju te nepravde
tako što ćemo rasvetliti istinu.
Sedite na mesto za svedoke.
Da li je vaša istraga otkrila bilo koje forenzičke ili fizičke dokaze
koji nekog od njih povezuju s ubistvima?
Ne.
Da li je vaša istraga otkrila neki dokaz
koji njih četvoricu povezuje s Robertom Brašersom?
Ne.
PRIZNANJA NAUKA
Priznanja su se odnosila i na seksualne napade.
Na osnovu onog što ste znali o isključenju njih četvorice kao izvora
DNK na vaginalnim brisovima, da li je to moguće?
Ne.
Zovem se Majkl Džejms Skot.
Dana 6. 12. 1999,
kad su se dogodila ta ubistva, imao sam 17 godina.
Nisam počinio te zločine. Nisam bio umešan u njih
i od tada svakodnevno tvrdim da sam nevin.
Bio sam optužen, izveden pred sud i nepravedno osuđen.
Izgubio sam porodicu. Izgubio sam mladost.
Izgubio sam najbolje godine života.
Nijedna odluka suda ne može vratiti godine niti ljubav koja mi je oduzeta,
ali može potvrditi istinu.
Nisam kriv.
Izjava Roberta Springstina IV.
Ovo je izjava Foresta Bruka Velborna.
Zovem se Fil Skot. Majkl Skot je moj sin.
Zovem se Džanin Kejsi. Ja sam bivša supruga Majkla Skota.
Samoubistvo uz pomoć policije nije kraj života mog muža kakav sam zamišljala.
Tako sam ponosna na Foresta što je uvek nepokolebljivo tvrdio
da nije počinio ovaj stravičan zločin.
Obraćam se Policijskoj upravi Ostina, okružnom tužilaštvu i Polu Džonsonu...
Vaš opsesivni fokus...
ukrao je budućnost mog tate.
Današnja odluka nije čin velikodušnosti.
To je čin dužnosti.
Nijedna odluka suda ne može vratiti vreme koje vam je oduzeto.
Nijedna presuda ne može u potpunosti olakšati teret koji ste nosili.
Ali sud može, što sada i čini,
da izjavi bez rezerve ili oklevanja
da ste oslobođeni krivice
i da je vaša nevinost potvrđena.
Tri, dva, jedan.
Današnje svedočenje je bilo usmereno na bol zbog gubitka članova porodice
i izgubljene mladosti dok su četiri muškarca nepravedno optužena
za ubistva u Ostinu čekala da budu oslobođeni krivice.
Žao mi je što se to dogodilo.
U redu?
I...
Moris se nikad nije okrenuo protiv tebe.
Nije hteo da se okrene protiv tebe, Foreste.
Bio si mu prijatelj.
U redu?
Rečene su mu
pogrešne stvari.
Samo želim da to znaš.
U redu? -Hvala ti.
Da.
Možeš li je okačiti bez pomeranja...
Priča je dobila novi kraj.
MELANI RODRIGEZ NEREŠENI SLUČAJEVI
Isto mesto, samo nove informacije.
Stvarno izgleda dobro.
Da, izgleda dobro poravnato.
Da.
NE DIRATI
Prevod titlova: Maja Jaković