2025. GADA AUGUSTĀ NOTIKA SERIĀLA "SLEPKAVĪBAS JOGURTA VEIKALĀ" PIRMIZRĀDE.
VIENU MĒNESI PĒC TAM OSTINAS POLICIJAS NEATKLĀTO NOZIEGUMU NODAĻA
INFORMĒJA PAR NOZĪMĪGU PAVĒRSIENU IZMEKLĒŠANĀ.
2025. GADA 29. SEPTEMBRIS
Šis Ostinas kopienai tiešām
ir bijis nebeidzams murgs,
jo īpaši tiem, kurus šis notikums ir ietekmējis
ārkārtīgi ilgi, un...
PRESES KONFERENCE
Labrīt.
Paldies, ka šorīt ieradāties.
Ir pagājušas trīs desmitgades, kopš tika noslepkavotas četras pusaudzes,
un dzīve Ostinā neatgriežami mainījās. Mūsu sirdis joprojām asiņo.
Tās joprojām sāp ilgās pēc meitenēm, kuru vairs nav.
Pirms vairāk nekā ceturtdaļgadsimta...
KĒRKS VATSONS OSTINAS MĒRS
...vietā, kas līdzīga tai, kurā atrodamies šodien...
Es sacīju ka dienā, kad šīm jaunietēm atņēma dzīvību...
ELAIZA SĀRA DŽENIFERA EIMIJA
...Ostina zaudēja naivumu.
MĒS NEAIZMIRSĪSIM
Ir pagājis laiks.
Mēs esam mainījušies, un mainījusies ir arī pilsēta.
Lai arī mēs joprojām esam šausmās un turpinām sērot,
mēs beidzot varam atviegloti nopūsties...
jo nu mēs zinām.
Šodien beidzot zinām patiesību.
KURŠ NOGALINĀJA ŠĪS MEITENES?
100 000 $ ATLĪDZĪBA PAR INFORMĀCIJU, KAS PALĪDZĒS ATRAST VAINĪGO.
OSTINAS MOTELIS
MĒS NEAIZMIRSĪSIM
SLEPKAVĪBAS JOGURTA VEIKALĀ
Es šai ielā reizēm pieskatīju kādas ģimenes bērnus,
nekādi nevaru atcerēties, kurā mājā tas bija.
Labajā pusē ir tāda iela - Sonorstrīta.
Varbūt jau pabraucām tai garām.
Es šo apkaimi vairs tik labi nepazīstu.
SONORA TOMASA. ELAIZAS MĀSA.
Kad piektdien man piezvanīja izmeklētājs, es vienkārši...
es ātri vien vairs neuztvēru, ko viņš saka,
man bija jānoklausās kādas reizes desmit,
lai saprastu, kas noticis, un spētu ko pajautāt.
Manas domas šaudās. Ir pagājušas tikai trīs vai četras dienas,
kopš saņēmu šos jaunumus,
un es zinu, ka tas pāries.
Taču šobrīd es jūtos... Es noteikti nejūtu savu ķermeni.
Man likās, ka bija vēl uz priekšu.
Es tiešām neesmu droša. Atceros, ka tur bija liels koks, bet...
esmu diezgan apjukusi.
Man likās, ka tur bija augsta vāze. Labi.
Vai vēlies pabūt viena?
Jā, labprāt. Tikai dažas minūtes. Drīz varēsim doties.
Lai to izstāstītu, viņi pie mums atbrauca no pašas Ostinas.
Es neko daudz nejūtu.
Laikam tāpēc, ka to uzzinājām pavisam nesen.
Pietika ar vienu teikumu,
lai doma, ar kuru dzīvojām vairāk nekā 30 gadus,
nomainītos pret "Nē, bija pavisam citādi".
Kad viņi visu izskaidroja, es pārdzīvoju,
jo viņiem šī saruna jau bija bijusi ar pārējiem vecākiem.
Tas ir liels skaits cilvēku, kuriem tas viss ir jāatkārto.
Viņš, acīs skatīdamies, teica: "Man ir labas ziņas".
Pēc tam - gara pauze.
Nemūžam to neaizmirsīšu. Viņš teica:
"Es zinu, kurš nogalināja jūsu meitu."
IZMEKĒTĀJS DENS DŽEKSONS
Kad 2022. gada jūnija sākumā pārņēmu šo lietu,
mēs runājām par to, ka nav gana daudz lietisko pierādījumu.
DPS LABORATORIJA
Viens no pierādījumiem bija 380. kalibra čaulīte, ko atradām grīdas notekā.
Mēs to reģistrējām ATF datubāzē,
bet nebija nevienas atbilstības.
Novietojuma un rievojuma dēļ precīzi zinājām, no kura ieroča tā bija.
EIMIJA
Sākām pārmeklēt, no viena krasta līdz otram.
Skaidri zinājām, ko meklējam.
Šī sistēma ir NIBIN,
Nacionālais integrētais ballistikas informācijas tīkls.
NIBIN INFORMĀCIJAS TĪKLS
Tas ir līdzīgs nacionālajai DNS datubāzei,
taču tur ir nevis DNS dati, bet dati par ieroču čaulītēm.
Atkarībā no patronas novietojuma ierocī
rodas šāds mikroskopisks, neliels rievojums,
un pēc tam programma var noteikt,
ja tas pats ierocis ir lietots citos noziegumos.
Tad nu es nodomāju: "Ir pagājis krietns laiks.
Datiem joprojām vajadzētu būt datubāzē,
bet labāk pārbaudīšu,
varbūt mums kaut kas izdosies."
Nav ne jausmas, kas mani tirdīja
to visu uzrakt.
Tas bija reģistrēts vismaz divreiz.
97. gadā un pēc tam 2007. gadā, taču bez atbilsmēm.
Tas bija tik sen,
šobrīd programmatūra ir daudz precīzāka.
Tagad viss ir trīsdimensionāls.
2. jūlijā viņi to paņēma salīdzināšanai.
Tajā pēcpusdienā viņi man zvanīja,
biju izbraucis, atvaļinājumā.
Atpūtos pludmalē Portaranzasā,
un viņi prasa: "Vai tu patlaban sēdi?"
Atbildēju: "Jā, sēžu pludmalē. Kas noticis?"
"Vai man labāk iedzert?"
Viņš atbildēja: "Jā, labāk ielej sev.
Ir atbilsme."
OSTINA, TEKSASA
Atbilstība citai neatrisinātai slepkavībai 1998. gadā Leksingtonā, Kentuki.
Šī ir 43 gadus vecā Linda Ratledža.
1998. GADA SLEPKAVĪBA
Policija ziņo, ka 1998. gada 7. novembrī
atsaukusies uz Leksingtonas Ugunsdzēsības dienesta izsaukumu
no ugunsgrēka vietas.
Tur viņi veikala noliktavā atrada sievietes līķi,
ko vēlāk identificēja kā...
FAIJETE IZMEKLĒTĀJS
...Lindu Ratledžu.
Kad viņi Malabu ceļā atrod Lindas ķermeni, viņi pamana...
SLEPKAVĪBAS VIETAS IZMEKLĒŠANA
...ar uguni nesaistītus ievainojumus.
NOGALINĀTA AR IEROCI
Izmeklējam katru ugunsgrēku.
SERŽ. MARKS BĀRNARDS
Ikreiz, kad ir atrasts kāds, kurš gājis bojā neskaidros apstākļos.
Policija pieņem, ka Ratledžas jaunkundze tika nogalināta.
NOSLEPKAVOTA LINDA RATLEDŽA
Nav atrasts neviens aizdomās turētais.
Viņu nogalināja tirdzniecības centrā,
viņas vecākiem piederošajā dzirdes aparātu veikalā.
NIXON DZIRDES APARĀTU CENTRS
Pēc darba laika beigām viņa tur mēdza pārģērbties.
Tovakar strādāja bārā un grasījās pārģērbties,
lai satiktos ar draugiem.
Viņa bija tur aizgājusi, bet uz bāru tā arī neatnāca.
Tonakt vai agri nākamajā rītā kāds garāmbraucējs pamanīja liesmas.
Tāpat kā jogurta kafejnīcā, arī šeit ugunsdzēsēji pēc liesmu nodzēšanas
tālākajā telpā uzgāja līķi. Viņai bija iešauts galvā ar 380. kalibra lodi.
Kā meitenes jogurta kafejnīcā, arī viņa bija seksuāli izmantota.
Parādes durvis aizslēgtas no iekšpuses,
tātad vainīgais izgājis pa sētas durvīm.
Tā tirdzniecības centra sētas durvis
ir tādas pašas kā jogurta kafejnīcai. Tās ved uz aleju.
Laikam visi centri ir vienādi.
Pēc atvaļinājuma tikos ar Leksingtonas izmeklētājiem.
Centāmies uziet jebkādus kopīgus pavedienus.
Čaulītes no šīs lietas tika reģistrētas tikai 2024. gadā,
tātad - pirms gada.
Nedēļas beigās
citu saistību nebijām atklājuši.
Nekad nebijām domājuši, ka lieta varētu būt saistīta ar Leksingtonu,
un viņiem nebija nekādas saistības ar Teksasu.
Tas pats ierocis, pēc septiņiem gadiem, līdzīgs MO.
Kopā izstrādājām testēšanas stratēģiju.
Viņu rīcībā bija seksuālā uzbrukuma ekspertīzes komplekts.
Mums nav DNS profila, kas būtu gana labs pārbaudei CODIS.
CODIS - Apvienotā DNS norāžu sistēma,
tā ir nacionāla datubāze, ko uztur FIB.
CODIS APVIENOTĀ DNS NORĀŽU SISTĒMA
Kopš tās izveides, CODIS programma ir atrisinājusi vairākas lietas.
Datubāzei palielinoties...
NOZIEDZNIEKU DNS KOLEKCIJA
...atklāj vairāk noziegumu.
Ir jātiek pie noteikta DNS apjoma. Tam jābūt noteiktā kvalitātē.
Ir jātiek pie pilnā...
to sauc par pilno CODIS profilu, lai materiālu varētu reģistrēt.
Daļēji vai degradēti profili uzrādīs viltus atbilstību.
CODIS PROFILA MARĶIERI DAŽĀDĀM HROMOSOMĀM
Es teicu: "Mums nav CODIS profila.
Mums ir tikai Y-STR analīžu rezultāti."
Y-STR MARĶIERI Y HROMOSOMĀ
"Vai jums ir Y-STR rezultāti?"
Viņi atbildēja, ka šai lietai neesot.
Apsūdzība lūdz spriedumu atlikt...
2009. GADS
...lai pētītu jaunus DNS pierādījumus.
Y-STR profils neatbilst nevienam no apsūdzētajiem.
Vai CODIS ir iespējams veikt padziļinātu meklēšanu?
Vai esat to darījuši
un darīsiet turpmāk?
Nav nevienas datubāzes šāda tipa profiliem.
Šis ir tikai Y hromosomai raksturīgs profils. Tādiem datubāzes nav.
Y-STR profils ir vīriešu hromosomas DNS, kuru meklē tajos testos.
Nav datubāzes, kurā veikt automātiskus meklējumus.
Nevari vienkārši augšupielādēt datus un nepārtraukti meklēt...
jo viena no Y-profila iezīmēm ir tāda,
ka tas nav unikāls vienam indivīdam.
Tāpēc programma atradīs ar lietu nesaistītu atbilstību.
Bet var meklēt manuāli.
Paņemt personas profilu, fiziski piesēsties
un salīdzināt to ar citiem Y-profiliem tava štata lietās.
JOGURTA KAFEJNĪCA NEZINĀMS Y-STR PROFILS
Tātad, ja viņš ir no Kentuki,
varēs redzēt, vai viņa profils sakrīt ar citā lietā apsūdzētā profilu.
Tajā mirklī es domāju:
Varbūt jāsalīdzina ar visu valsti?
Ne visas laboratorijas apkopo Y profilus, bet aizvien vairāk ir sākušas to darīt.
Mēs meklējām visā valstī,
nekur nekā nebija, izņemot Dienvidkarolīnu.
Atbilstība. 27 marķieri no 27.
Y profils no seksuāla uzbrukuma un slepkavības,
no 1990. gada lietas Grīnvilā, Dienvidkarolīnā.
GRĪNVILAS POLICIJAS ZIŅOJUMS
SLEPKAVĪBA
SEKSUĀLA RAKSTURA NOZIEGUMS
JOGURTA KAFEJNĪCA Y-STR PROFILS GRĪNVILA
Viņi vēlējās to pārbaudīt.
Ir jāveic kvalitātes pārbaude, jāpārliecinās, ka visu ievadījām pareizi,
jo tā var būt cilvēciska kļūme.
Mūsuprāt, tāpēc, ka bijām pirmie, kas par to vaicāja.
Viņi vēl nebija saņēmuši šādu pieprasījumu.
GRĪNVILA
Bija jāpārbauda, vai šis var būt
vainīgais mūsu lietā, lai sniegtu vēl informāciju.
Teicu: "Protams, tas nekas".
Rezultātu gaidījām divas garas nedēļas.
OSTINAS POLICIJA TEKSASĀ
Viņu izmeklētājs neko nebija zinājis par mūsu lietu.
Es ieminējos, ka "mūsu četrkāršā..."
Viņš bija izbrīnīts: "Četrkāršā? Ko?"
"Jā, pameklējiet."
"Par šo gadījumu rāda dokumentālo filmu."
Ap to laiku, šķiet, iznāca trešā sērija.
"Ja gribi ātri iepazīt lietu,
HBO ir ļoti laba dokumentālā filma. Es esmu ceturtajā sērijā."
Tad viņš teica: "Man tev ir jājautā:
vai jūsu upuri bija sasieti viņu pašu apģērbā?"
Atbildēju apstiprinoši. "Nu, mūsējā arī", viņš saka.
Slepkava esot izmantojis viņas zeķbikses.
Tajā brīdī es sapratu, ka esam nonākuši kaut kam uz pēdām.
Viņi atsūtīja man ziņojumu, kurā bija teikts:
Y-STR PROFILS ATBILST ŠIM
"Pierādīta saistība ar Grīnvilas
izvarošanu un slepkavību."
"Te lietas numurs un datums."
05.04.1990.
Meklēju datumu un "Grīnvila, Dienvidkarolīna",
un, protams, meklētājs atrod šo slepkavību.
Grīnvilas apgabalā atrasta noslepkavota sieviete.
Tā ir Dženija Zitriki, kuru nogalināja un izvaroja viņas pašas dzīvoklī.
Atrasta mirusi vannā, ūdens joprojām tecēja.
Brutāls sērijveida izvarotājs un slepkava.
MEKLĒJOT SĒRIJVEIDA SLEPKAVU
Ne tikai to manuālo meklēšanu
līdz šim neviens nebija pieprasījis, bet arī
viņi atrada atbilsmi ar sērijveida slepkavu.
MEKLĒ SĒRIJVEIDA SLEPKAVU
Izmeklētāji vairākos štatos pēta,
vai slepkava varētu būt saistīts ar citām lietām.
Atgādināšu, ka
tūkstošiem vīriešu var būt šāds Y profils.
Tāpēc mēs nevaram uzreiz apgalvot, ka tas bija viņš.
Bet es papētīju dziļāk. Sazinājos ar...
MISŪRI ŠTATA CEĻU POLICIJA
...ar Misūri, kas izmeklēja saistītu lietu,
dubultslepkavību 1998. gada martā,
dubultslepkavību Ņūmadridē.
ŅŪMADRIDES APGABALA SLEPKAVĪBA
Madridē? Es vienmēr jaucu.
Šerija un Megana Šēreres.
Vīrs ar dēlu tikko bija aizbraukuši uz pilsētu,
viņi atgriezās pēc minūtēm 30, 40.
Mēs nezinām, kā viņš iekļuva mājā... Viņš bija nogalinājis viņas abas.
Un seksuāli izmantojis Meganu, divpadsmitgadnieci.
Divas stundas pēc šīs dubultslepkavības
viņš cenšas ielauzties kādā mājā Daiersburgā, Tenesī,
kas atrodas tikai 40 jūdžu attālumā. Tas pats vīrietis.
Viņš cenšas iekļūt kādas sievietes mājā.
Viņai izdodas viņu apturēt,
taču viņš izšauj cauri durvīm un trāpa viņai rokā.
Tas pats ierocis, ko izmantoja Šēreru slepkavībā.
Viņš saka: "Man par šo džeku ir milzīga lieta."
"Es visu saliku kopā, jo zināju, ka kādu dienu zvanīs kāds cits."
Ir grūti saglabāt optimismu,
jo ik uz soļa esam sastapušies ar vilšanos.
Šķiet, ka lieta attīstīsies noteiktā virzienā,
un es sekoju šim pavedienam,
bet attopos krietni tālu prom no sākuma.
Tāpēc ir mazliet jāatkāpjas, jāaplūko viss objektīvi.
Nevar sagaidīt, ka cilvēkus interesēs
34 gadus veca slepkavība.
Man ir draudzene, kurai es uzreiz zvanīju torīt pēc slepkavībām.
BARBARA DŽENIFERAS UN SĀRAS MĀTE
Viņa ar draudzeni katru gadu iet uz jogurta kafejnīcu.
34 gadus viņas tur iet. Es pārstāju jau sen.
Man šķita par daudz. Likās, ka pārējie ir nojūgušies.
Bet viņas to dara.
Viņa saka, ka šogad tur bijis liels pūlis,
lielāks nekā parasti.
SILTI PIEMINOT EIMIJU, SĀRU,
DŽENIFERU, ELAIZU
Es to novērtēju.
Nevēlos, lai kāds padomātu, ka es to nenovērtēju.
Viņu mīlestība palīdzēja man sevi dziedēt.
Bet ne jau tikai mums jāatlabst. Visai kopienai ir jāizsēro.
Viņiem ir jādzīvo tālāk.
91. gadā es gāju augstskolā un man vajadzēja naudu,
es sazinājos ar kādu draugu, meklēdams pārbūves darbus,
ar to tolaik nodarbojās viņa uzņēmums.
Viņš man piezvanīja 7. decembrī...
NĪLS STĪGALS SOCIĀLAIS DARBINIEKS
...un vaicāja, vai varam satikties...
pie jogurta kafejnīcas.
NETICAMI - TAS IR JOGURTS!
Viņš paskaidroja, ka uzraudzīs
šī īpašuma pārbūvi,
un arī jogurta kafejnīcas izvākšanu,
tostarp apmetuma noņemšanu,
kafejnīcas pilnīgu izvākšanu.
OSTINA SANANTONIO
Tā kā es biju pazinis pāris no meitenēm,
tā kā biju šīs kopienas daļa
nolēmu uzņemties šo darbu.
Es norunāju ar pārējiem strādniekiem,
ka mēs tur nejokosimies,
nebūs nekādas lamāšanās.
Jaucot visu nost, jau būs liels troksnis.
Nav vajadzīga vēl lielāka jezga.
Darbs bija grūts,
tāpēc ka tas nebija tikai nodedzināts veikals,
tā bija traģiskas bojāejas vieta...
tāpēc darbs ritēja diezgan lēni un...
tādēļ mēs to pildījām ar pietāti.
Es nebiju paredzējis, ka izjutīšu šādu saikni,
bet es to izvēlējos.
Un to darīju labprātīgi.
Šķita, ka kaut kas ir jādara, lai izrādītu godu.
Lai tur neierastos sveši
strādnieki, kas to visu izdarītu bez pietātes,
bet, kā jau teicu, lai darbs tiktu veikts ar cieņu.
Un...
Tā bija ļoti spēcīga pieredze. Neapskaužama, bet spēcīga.
NETICAMI - TAS IR JOGURTS!
Mazliet atkāpšos un izskaidrošu, kā mēs viņu identificējām.
Deviņdesmitajos viņš nemitīgi bija ceļā.
Viņa datu nav CODIS, jo viņš noziegumus pastrādāja
laikā, kad DNS paraugus nevāca.
SĒRIJVEIDA SLEPKAVA
Tā viņš braukā apkārt, izvarojot un slepkavojot,
un viņa personība nav noskaidrota.
2000. gadu vidū aģentūras sāka reģistrēt veco lietu materiālus CODIS,
un sāk parādīties saderība
ar kādu nezināmu sērijveida slepkavu un izvarotāju,
bet nezinām, kas viņš ir.
CODIS HROMOSOMAS
Tātad ir šī 1990. gada lieta Dienvidkarolīnā,
dubultslepkavība Misūri, kuras ballistika saistīta ar lietu Tenesī.
Un tad ir 97. gada lieta Memfisā, tās DNS pierādījumi nonāk CODIS.
Memfisā viņš ielauzās kādā mājā.
Tur bija četras sievietes.
Viņas tik tikko bija ieradušās. Gāja iekšā pa durvīm.
Viņš izmantoja izdevību.
Policija uzskata, ka viņš pieklauvēja pie durvīm.
Iekšā bija četras sievietes un 9 mēnešus jauns zīdainis.
Viņš lūdza palīdzību, jo sieva esot pazaudējusi rokassomiņu,
tēmēdams ar ieroci, ielauzās dzīvoklī, pārgrieza telefona vadus.
Viņam izdevās viņas visas sasiet... vienam pašam.
Šis ir svarīgs uzbrukuma elements.
Viņš ar līmlenti sasēja mājas iemītnieces,
tad izvaroja jaunāko no upurēm, 14 gadus vecu meiteni.
Viņas izdzīvoja, vai ne?
Jā, visas. Viņš atstāja viņas dzīvas. Nezinu, kāpēc...
Tika publiskots fotorobots.
Bet, saprotiet, tas bija deviņdesmitajos.
Nav nekādu datu no mobilo sakaru torņiem.
Nav nekādu novērošanas kameru, numura zīmju lasītāju.
Nav pastāvīgu ziņu sociālajos tīklos, kā tas ir šodien.
Ja tas būtu vienkārši, lietas būtu atrisinātas.
Taču no 2006. līdz 2007. gadam tās palika, gaisā karājoties.
Šī patiešām ir Dženijas Zitriki dienasgrāmata.
Vārdi, vietas, dažādi notikumi viņas dzīvē.
Līdz pieraksti beidzas šeit, 4. datumā. Todien viņu noslepkavoja.
Kas zina, vai kāds no vārdiem šajā dienasgrāmatā
ir bijis iesaistīts.
Šis spogulis stāvēja virs Dženijas kumodes.
Slepkava uz tā bija atstājis ziņu: "Atšujies no manas ģimenes."
Tas bija personisks vēstījums viņai.
Tātad, jūsuprāt, tas bija kāds, ko viņa pazina.
Bet jūs uzskatāt, ka nedrīkst skatīties šauri, tas var būt māneklis,
-lai jauktu policijai pēdas. -Tieši tā.
2018. gads, tas ir pats pirmsākums
DNS SALĪDZINĀŠANA
-...gēnu ģenealoģijai. -Sērijveida slepkava atrasts...
DNS IZMEKLĒTĀJS
JAUNA METODE VECĀ LIETĀ
...ģenealoģijas datubāzē.
Zelta štata slepkava tika atklāts gadu pirms tam.
Tas ir kas pavisam jauns.
Izmeklētāji lietoja publiskus DNS datus, lai atrastu...
ZELTA ŠTATA SLEPKAVA TIESĀ
...Zelta štata slepkavu.
SLEPKAVĪBAS ZELTA ŠTATĀ
Lietojot pirms gadu desmitiem iegūtu DNS,
ko viņi reģistrēja publiski pieejamā ģenealoģijas vietnē,
GEDmatch.
Iespējams, vainojams 12 slepkavībās, 50 izvarošanās,
un vairāk nekā 50 zādzībās Kalifornijā.
Kolēģi no Misūri, Tenesī un Dienvidkarolīnas pavalstīm
uzskatīja, ka mums ir gana daudz DNS, varbūt varam to izdarīt.
-Viņi sazinājās ar Parabon labs. -Es izveidošu...
SISĪ MORA
GALV. ĢENĒTIKAS ĢENEALOĢE
..šos atzarus līdz pat vecvecākiem.
Izveidoja profilu...
2. PAKĀPES BRĀLĒNS
...lai atrastu tālus radiniekus.
Tādējādi sāk veidoties dzimtas koki,
un var ieraudzīt, kur tie saskaras.
Tur meklējams iespējamais aizdomās turamais.
VIETNĒ ATRASTS IESPĒJAMAIS SLEPKAVA
Savā ziņā tā viss sākās.
Tas 2018. gadā pavēra ceļu uz pārējām lietām.
ZITRIKĪ TIKA NOSLEPKAVOTA
DIENVIDKAROLĪNĀ 4.04.1990.
Tā vietā, lai meklētu pilnīgu sakritību, piemēram, ar CODIS,
mēs meklējam radiniekus.
Parasti tie ir ļoti attāli radinieki.
IZPĒTES REZULTĀTS
Daļēja atbilstība.
Šie ir iespējamie šī DNS nesēji.
ROBERTS
Kad pētīju vienu no iespējamās atbilstības gadījumiem..
SAŠAUTA SIEVIETE AIZBĒG
...es atradu šo rakstu.
Kādu vīrieti sodīja par slepkavības un izvarošanas mēģinājumu
Floridā 1985. gadā.
Viņš nekavējoties piesaistīja manu uzmanību, tāpēc sāku pētīt vairāk.
Atradu viņa meitas Facebook profilu.
Kādā bildē bija vīrietis, kas ļoti līdzinājās skicēs redzamajam.
PIEZĪME: BRILLES METĀLA RĀMJOS UN CEPURE
Viņi ne tikai bija līdzīgi,
manuprāt, pat brilles un cepure bija tā pati.
Kriminālās pagātnes dēļ viņš ir atbilstošs kandidāts.
GALVĀ SAŠAUTA SIEVIETE AIZBĒG
Piesprieda 12 gadus...
FLORIDA 23.11.1985.
...1989. gadā apžēloja. 1990. gadā ir brīvībā.
15.01.1999. TIPS: NEKROLOGS
Taču viņš bija miris.
40, NO PARAGULDAS NOMIRA
Viņu apglabāja Arkanzasā.
2018. gads
Tiesnesis izdeva rīkojumu izrakt mirstīgās atliekas...
datus ievadīja CODIS,
tā bija pilnīga atbilstība visiem noziegumiem,
par kuriem runājām.
ATRISINĀTA IZMEKLĒŠANA
-Slepkava... -Izvaroja 14-gadīgo...
Roberts Jūdžins Brašerss.
Nezināmais DNS profils, ko ieguva no Dženijas un pārējo līķiem,
atbilda mirušās personas DNS,
un ir apstiprināts, ka tas pieder Robertam Jūdžinam Brašersam.
40 gadus vecam vīrietim no Paraguldas Arkanzasā.
2018. gadā tika atrisinātas visas lietas.
Kas attiecas uz mūsu lietu,
viņi atsūtīja visu šo informāciju,
es nodomāju: "Labi, tas droši vien būs īstais."
Robertam Brašersam bija tāds pats Y-STR, 27 no 27,
tādas pašas sērijas un modeļa ierocis, kāds tika izmantots Kentuki.
Sērijveida slepkava ar līdzīgu uzvedību kā jogurta kafejnīcas slepkavam.
Domāju: "Labi, tas būs īstais, taču neesam pilnībā droši."
Ja nu vairāk mēs neuzzināsim? Kā man izveidot...
Tie tomēr tāpat ir nejauši pierādījumi.
Mums jāpārliecinās, ka atbilstība ir simtprocentīga.
Jo kādam piesprieda nāvessodu,
mēs būtībā ceļam augšā 34 gadus ilgu lietu...
vai pietiek pierādījumu, lai tā būtu atrisināta?
OSTINAS DOME
Vēlos stādīt priekšā...
2025. GADA 29. SEPTEMBRĪ
...vadošo detektīvu Denu Džeksonu.
Labrīt! Es esmu Daniels Džeksons.
Kā jau teica, vadošais izmeklētājs, un es...
PAVĒRSIENS SLEPKAVĪBU LIETĀ
...strādāju pie tā no 2022. gada.
Es jums pastāstīšu, kā mēs nonācām līdz šībrīža atziņām.
Sākšu ar īsu pārskatu par lietas vēsturi,
atgriezīsimies 1991. gada 6. decembrī.
Kā redzat, šis izskatās pēc
pilnīgi parasta Amerikas vidienes veikaliņa tirdzniecības centrā.
Klienti sēdēja priekšpusē.
Ugunsgrēks sākās aizmugurē,
un tur arī atrada meiteņu līķus.
Sāra, Elaiza un Dženifera bija kopā,
Eimija - nedaudz tuvāk ieejai.
Bija seksuāla uzbrukuma pazīmes. Visas četras bija sašautas galvā
ELAIZA, SĀRA, DŽENIFERA
...ar 22. kalibra pistoli. Eimijai arī ar 380. kalibra pistoli.
Sākotnējā ballistikas izpētē secināts, ka visticamāk
izmantotais ierocis bija AMT zīmola modelis Backup, 380. kalibrs.
Šis ir AMT pusautomātiskais, 380. kalibrs. Backup modelis.
MORISS PĪRSS
Kāds nepilngadīgais, Moriss Pīrss, atzinās.
Astoņas dienas pēc slepkavībām
Pīrss ar draugu Forestu Velbornu bija Nortkrosas tirdzniecības centrā.
Viņš jostā nēsāja 22. kalibra pistoli.
Viņu arestēja, aizveda uz izmeklēšanas biroju,
kur viņu nopratināja detektīvs Hektors Polanko.
POLANKO: Tātad Forests tev teica, ka viņi līķus aizdedzināja?
MORISS: Jā.
1999. gadā Pīrss, Forests Velborns, Roberts Springstīns un Maikls Skots
tika nopratināti.
Roberts Springstīns un Maikls Skots atzinās.
Man liekas, ka es kādu nogalināju.
Man arī tā liekas.
Skots saņēma mūža ieslodzījumu bez apžēlošanas,
Robertam Springstīnam piesprieda nāves sodu.
Kamēr viņi sniedza apelācijas sūdzības, ienāca nozīmīga Augstākās tiesas lieta.
LĒMUMS ATSAUKTS
Teksasas apelācijas tiesa noteica jaunu tiesu.
Pašlaik nekādu komentāru, lūdzu.
Tobrīd mums bija pieejama jauna DNS tehnoloģija, Y-STR testēšana.
Neviens no četriem sākotnēji aizdomās turētajiem neatbilda profilam.
-Sveicam mājās, zēni! -Apsūdzības tika atsauktas.
Nākamajos gados
tika ievākts simtiem atsauces paraugu.
Pirmie cilvēki, kas reaģēja situācijā, ģimene, draugi, paziņas.
Man šķiet, mēs gadu gaitā, izmeklējot šo lietu, pārbaudījām
trīs vai četrus simtus cilvēku.
Mēs nesen sazinājāmies ar visām valsts laboratorijām,
kurās veic Y-STR testēšanu,
prasījām, vai viņi varētu manuāli meklēt atbilstību mūsu nezināmajam profilam.
Pienāca rezultāts.
Seksuāls uzbrukums un slepkavība 1990. gadā Grīnvilā Dienvidkarolīnā.
Viņu iegūtais profils. "Roberts Jūdžins Brašerss".
"NEZINĀMS" Y-STR TESTĒŠANAS REZULTĀTS: ROBERTS JŪDŽINS BRAŠERSS
ROBERTS JŪDŽINS BRAŠERSS 13.03.1958.-19.01.1999.
Viņa Y-STR atrada šajās trīs vietās.
Seksuālā uzbrukuma paraugi no trim meitenēm.
BRAŠERSA Y-STR PROFILU ATRADA
TRIJOS JOGURTA KAFEJNĪCAS SLEPKAVĪBU PROFILOS:
DŽENIFERA HARBISONE, SĀRA HARBISONE, EIMIJA EIJERSA
Ar Y-STR testēšanu nepietiek, lai iegūtu 100% atbilstību.
Tāpēc mēs mēģinām saprast, kā no "Visticamāk, tas ir viņš,"
nonākt līdz "zinām droši."
Mēs sākām pētīt Brašersu,
lai uzzinātu, ko viņš tolaik darīja, kur atradās.
1991. gada 8. decembrī, mazāk nekā 48 stundas pēc slepkavībām,
Roberts Brašerss tika apturēts robežapsardzes kontrolpunktā,
viņš brauca rietumu virzienā pa I-10, posmā starp Elpaso un Laskrusesu.
Tā bija nejauša pārbaude,
šķērsojot robežas kontrolpunktu,
tikai patruļas aģents saprata, ka kaut kas ir noticis.
Nepatika, kā Brašerss atbildēja.
ŠĶITA SATRAUKTS, NEMIERĪGS
...aģents pārbaudīja numurzīmi, tas izrādījās zagts auto no Džordžijas.
Auto nozaga 29. novembrī.
MARIETA, DŽORDŽIJA
Šīs pārbaudes laikā
pie viņa atrada arī 380. kalibra pistoli.
Tas bija AMT Backup modelis.
Ražojums un modelis, kas ballistikas izpētē
atbilda jogurta kafejnīcas slepkavībām.
Viņš brauca no Teksasas rietumu virzienā ar AMT Backup 380. kalibra modeli
mazāk nekā divas dienas pēc slepkavībām.
Mēs DNA Labs International iesniedzām papildu paraugus.
Šie priekšmeti iepriekš jau tika testēti.
Tie tika saglabāti.
"Varbūt reiz ar tiem ko varēsim iesākt,
bet ne tagad, mēs izniekosim DNS materiālu."
Neliekas, ka mums jebkad būs gana daudz DNS, lai pārbaudītu ar CODIS.
Taču, lai meklētu, mums nav obligāti jāveic pārbaude.
Vajadzīgs tikai pietiekami liels DNS materiāls.
Mums vajag pietiekami daudz STR marķieru, lai tieši salīdzinātu
nozieguma vietu ar Robertu Brašersu.
Tāds būs mūsu risinājums.
Mēs likām visas likmes uz šo pieeju.
Tas būs mūsu pēdējais mēģinājums.
Taču mēs bijām diezgan droši par tehnoloģiju un apstākļiem,
ticējām, ka pūliņi beidzot atmaksāsies.
JOSTA, LEDUS LĀPSTIŅA NAGI, APĢĒRBS
Mēs atkārtoti pārbaudījām, piemēram, Eimijas nagus,
kurus nogrieza sekcijā.
No tiem mēs ieguvām diezgan daudz DNS materiāla.
Tos tieši salīdzināja ar Brašersu, un bija atbilstība.
Tāpēc iespējamība, ka tas ir kāds cits, nevis Roberts Brašerss,
ir divarpus miljoni pret vienu.
Tobrīd nav fizisku pierādījumu,
kas sasaistītu Skotu, Pīrsu vai Velbornu
ar slepkavībām jogurta kafejnīcā.
Nav pierādījumu, kas saistītu 4 aizdomās turamos
ar Robertu Jūdžinu Brašersu.
Brašersa noziegumos izdzīvojušie vienmēr
liecināja, ka viņš darbojās viens.
Nav zināms, ka viņam būtu bijis kāds līdzzinātājs.
Vēlos tikai atkārtot, ka šī ir tehnoloģiju kombinācija, kurā
apvienots labs policijas darbs no vairākām aģentūrām, sadarbība
un pareizais laiks.
Līdz 2025. gadam nekas tāds nebūtu iespējams.
Man žēl, ka bija jāpaiet 34 gadiem, lai tas notiktu,
taču te mēs esam un, ziniet,
Eimijas pēdējie brīži šajā saulē mums palīdzēja šo lietu atrisināt.
Jo viņa pretojās.
Paldies.
Vai mums izdevās saprast, kāpēc Brašerss bija Ostinā?
Nē, mēs nezinām, kāpēc viņš bija šeit. Nav nekādas saiknes.
To atbildi mēs meklējam joprojām.
Tikai jautājums par to, kā ir manījušās metodes un tehnoloģijas,
lai vairs neatkārtotos situācijas, kur
izmeklēšanas sākumā nepatiesi tiek apsūdzēti četri cilvēki,
bet iespējamais vainīgais tiek atrasts desmitgades vēlāk.
Nevienu lietu neuzskatīs par atrisinātu
LIZA DEIVISA POLICIJAS VADĪTĀJA
...tikai balstoties uz atzīšanos. Vajag vairāk pierādījumu.
Tas ir mainījies kopš tā laika.
Mana pieeja bija: "Es neklausīšos atzīšanās".
Es nekad tās nenoklausījos. Es neizlasīju transkriptus.
Pirmo reizi es nopratināšanu materiālus redzēju
HBO dokumentālajā filmā.
Mana nostāja: es nezinu, taču es skatīšos, kur aizved pierādījumi.
Vai Teksasā ir vēl kādas līdzīgas lietas?
Viņš jau bija...
ERINA MORIARTIJA ŽURNĀLISTE
...Dienvidkarolīnā, Teksasā, Misūri.
Iespējams, ir citi upuri. Vai jūs tos meklējat?
Es teiktu, ka ir ticams, ka ir vēl citi upuri,
ņemot vērā, ka zinām -
kad viņš nebija cietumā, viņš veica šaušalīgus noziegumus.
Pagājušajā nedēļā mēs zinājām par trim slepkavībām. Nu ir astoņas.
Varbūt ir devītā vai desmitā. Esmu drošs, ka ir vairāk,
un mēs tās meklēsim.
Vai, jūsuprāt, ir panākts taisnīgums, vai tomēr
ir palicis vēl kas neizdarīts?
OSTINA NO 1839. GADA
Jaunajā analīzē konstatēts, ka atrastā 380. kalibra čaulīte
ir būtiska šajā pavērsienā. Saistīta ar ieroci, kurš bija Brašersam,
kad likumsargi viņu noķēra Elpaso apkaimē.
Nav DNS pierādījumu, kas saistītu sākotnējos apsūdzētos.
Jūs jūtaties diezgan labi..
DŽONS DŽOUNSS IZMEKLĒTĀJS
-...esat uzvilcis to pašu kreklu. -Tā ir. 1999. gadā es to nedarīju.
-Dzirdēju vārdus, kurus gribēju dzirdēt. -Tiešām?
Jā, ka...
tie četri zēni nebija iesaistīti.
Runa nav par atzīšanos. Runa ir par pierādījumiem.
Man izdevās nodzīvot līdz šai dienai.
Ir prieks redzēt, ka tas, ko mēs tolaik izdarījām...
-Jā. -...palīdzēja jums to noskaidrot.
No šī esam ieguvuši...
VIRSSERŽ. LEISIJS, SERŽ. HAMLETS
...tāpat kā atrisinot savas lietas, komanda, kura to paveica,
un tagad Ostinas policija ir daļa no tās. Kad būs nākamā lieta..
-un es domāju, ka tāda būs. -Jā.
-Jā, būs. -Labi.
Šī komanda turpinās darbu un viņiem palīdzēs.
Tiek izmantota izdevība.
Tā ir savāda sajūta. Zināmā mērā skumjas.
K. GARSIJA M. SKOTA ADVOKĀTS
Ģimenēm zaudējuma sāpes nepāriet.
Tagad arī jāsaprot,
kā ir iespējama tik drausmīga izmeklēšanas kļūda.
Ģimenēm tā radīja ciešanas.
Vēl man šķiet, ka patiesībā upuri ir astoņi.
Ir astoņi upuri, un vēl vienam tika atņemta dzīvība -
Morisam Pīrsam.
Es tikai ceru, ka reiz būs vēl viena preses konference,
kurā tiks izliktas to četru zēnu fotogrāfijas
un tiks paskaidrots, kā viņiem par nodarīto atlīdzinās.
Kopš 1991. gada daudz kas ir mainījies.
Jēziņ, vēl vairāk dzīvokļu māju.
Viss ir izmainījies.
Tāda sajūta, it kā visi,
kas bijām sākotnējā nozieguma vietā,
un visi mūsu pūliņi beidzot ir novērtēti.
Nozieguma vietā nestrādājām ar 2000. vai 2010. gada standartiem.
Mēs to darījām, kā bija pieņemts 1991. gadā. Pat darījām vairāk.
Darījām visu, ko varējām, ņemot vērā mūsu iespējas.
Izrādās, mēs to varbūt būtu atrisinājuši,
ja Robežpatruļa būtu izlasījusi mūsu teletaipa ziņojumu.
Rakstījām, ka meklējam 22. kalibra ieroci un 38. kalibra AMT Backup modeli.
Taču laikam nebija lemts.
ROBERTS JŪDŽINS BRAŠERSS 13.03.1958.-19.01.1999.
Man palika aukstas kājas.
Es biju šokā.
Sērijveida slepkava, tiešām?
Tas bija...
BOBS EIJERSS EIMIJAS TĒVS
...to joprojām nebija viegli aptvert. Visīstākais ļaunums.
PASKATĪJIES.
Viņš iegāja. Nauda viņam nebija prātā.
Viņš nebija salietojies. Nebija piedzēries.
Viņš bija vairāk vai mazāk pie skaidras apziņas un...
viņam vienkārši patika slepkavot.
Es saprotu, ka laupīšana, kurā kaut kas noiet greizi, varētu...
PEMA EIJERSA EIMIJAS MĀTE
...izraisīt ko tādu,
taču kādam tur iet ar tādu nodomu - man ir grūti pieņemt,
ka starp mums ir tādi cilvēki.
"TEKSASAS NEVAINĪGUMA PROJEKTS"
19. februārī tiesnesis noturēja sēdi.
Mēs gatavosim ierosinājumu, kuram pievienosies arī štats,
lai pasludinātu...
KIMBERLIJA MORISA PĪRSA ATRAITNE
...ka viņš patiesībā ir nevainīgs un ka viņu attaisno,
un tiesnesis oficiāli to izziņos un parakstīs rīkojumu.
MAIKS VEIRS, "TEKSASAS NEVAINĪGUMA PROJEKTA" IZPILDDIREKTORS
Mums būs arī pierādījumi,
kas pasaulei skaidri apliecinās un dokumentēs,
MARISA PĪRSA MORISA MEITA
...ka viņi ir nevainīgi
un ka tā ir ne tikai neapšaubāma patiesība,
bet arī morāla pārliecība.
Es vēlos, lai šo materiālu iekļauj sēdē, kurā izmeklēs šo kļūdu.
Ja, piemēram, avarē lidmašīna,
iesaistās FFA un uzsāk izmeklēšanu.
Manuprāt, šī situācija ir analoģiska.
Viss šis baisais, traģiskais stāsts, notikums...
ir līdzīgs traģiskai lidmašīnas avārijai.
Tā ir milzu netaisnība, kuru vajadzētu labot.
Mēs satikāmies Lamāras pamatskolā. Mums bija 13 un 14 gadu.
Un kopš tā laika esam bijis pāris.
Viņa piedzima, kad bijām jauniņi.
Apprecējāmies, kad mums bija 21 un 22 gadi.
Tas viss notika neilgi pēc tam.
Kad viņu arestēja, man bija 23, viņam 24.
PĒC 8 GADIEM AIZTUR 4 PERSONAS
1999. gada 6. oktobris. Ieradās speciālo uzdevumu vienība.
Iznācu laukā vienā halātā,
jo dzirdēju kņadu.
Pēc gandrīz 4 gadiem policija ir arestējusi 4 aizdomās turētos.
Tas nešķita pa īstam.
PĪRSS.
Man patiešām šķita, ka bez pierādījumiem
nekas tāds nav iespējams.
-Pīrsa sieva nevēlējās runāt. -Pastāsti par vīru.
-Nekādu komentāru. -Par savu vīru?
-Izmeklēšana ir noslēgusies... -Es aizsūtīju viņu uz skolu.
Man zvanīja skolas direktore, jo ziņas parādījās
viņas skolā, viņas pamatskolā.
Tad es sapratu, ka nevaru viņu sūtīt skolā.
Un tad viss mainījās. Man bija jāierodas tiesā.
Es nevarēju strādāt.
Cerams, beidzot varēsim uzsākt...
Man šķiet, viņš bija pārliecināts,
ka viņu atbrīvos no aresta.
Nevis ka viņam nāksies pavadīt trīsarpus gadus cietumā,
gaidot spriedumu.
Divus gadus viņš pavadīja vieninieka kamerā.
Ārā viņu izlaida vienu stundu dienā, tad arī viņš man zvanīja.
Saulesgaismu viņš redzēja tikai tad, kad devās uz tiesu.
Mirdzums viņa acīs bija izdzisis.
To krāsa bija mainījusies uz visiem laikiem.
Man tās šķita drūmi pelēkas.
Viņam reiz bija spožas, skaistas zilas acis.
Viss bija mainījies. Viņš bija mainījies.
Septiņu gadu vecumā, kad arestēja viņas tēvu, viņa zaudēja savu bērnību.
Pat viņa kļuva citāda.
Priecājaties, ka satiksiet meitu?
Kad mani arestēja, es uzstāju, ka neesmu vainīgs
nevienā pret mani vērstajā apsūdzībā,
un arī tagad, šeit stāvēdams, es uzsveru to pašu.
Šo dienu viņš nesagaidīja.
Viņš tā arī nepierādīja pasaulei, ka bija nevainīgs.
Šobrīd mums nav pierādījumu, lai viņu notiesātu,
taču dzīve ir gara.
Ziņās to pieminēja īsi: "Bija cietumā trīs gadus."
Taču tā bija nebeidzama tumsa, un tad viņu atbrīvoja,
bet viņš turpināja cīnīties ar šo tumsu,
viņš mēģināja tikt tai pāri un...
2009. gads.
Lūdzam atcelt lietas, ko turpina izmeklēt.
Vai jūs joprojām mēģināt salīdzināt šo DNS ar citiem iespējamiem vainīgajiem,
neskaitot tos, kas saistīti ar Morisa Pīrsa lietu?
Mēs joprojām koncentrējamies uz atklātajiem aizdomās turētajiem.
Mēs pavisam noteikti...
RONS LARA IZMEKLĒTĀJS
...savā izmeklēšanā joprojām koncentrējamies uz viņiem.
Sadzīvot ar ko tādu, tas palika viņa sodāmībā,
nepabeigtas četras izmeklēšanas par četrām slepkavībām.
Man šķiet, ka viņi gribēja tiesāt tieši viņu un nevēlējās apstāties.
Viņš vienmēr ļoti baidījās no policijas.
Viņam visu laiku šķita, ka viņš tiks iesēdināts par tām slepkavībām.
Un tā arī bija. Beigās tā arī bija.
Policistam izdevās izšaut...
MIRIS PĒC POLICISTA SADURŠANAS
...vienreiz un trāpīt aizdomās turētajam.
Man nav pārliecības, ka pastāv taisnīgums.
Es nevēlos nevienu aizskart, taču...
mans tētis nekad neatgriezīsies.
Viņš to nepaguva pieredzēt.
Redz, kur Elaiza.
...775, gatavs. 775, 375...
Man...
19.35 11.12.1990.
...FFA ir vieta... Tā...
Iztēlojos viņu mazajā ganu zirgu stallī
ganām govi...
zirga mugurā.
Meitenes joprojām ir ar mums.
-Čau! -Čau!
Manas atmiņas par viņām zūd. Viņas aizgāja tik sen.
Taču man viņas vienmēr būs mazas meitenes.
Es joprojām smejos par kaut ko, ko viņas ir teikušas vai darījušas...
viņas bija smieklīgas.
Iepriekšējā tikšanās reizē
tu sākumā uzskaitīji
gadus, dienas un mēnešus,
kopš Eimijas vairs nav.
Vai tu joprojām par to tā domā?
Nē, esmu pārstājis skaitīt dienas.
Tas ir beidzies.
Vai, sniedzot interviju šodien, jūties citādi
nekā pirms trim gadiem?
Vai, uzzinājusi patiesību, tu jūties citādi?
Nezinu... Es joprojām neko daudz nejūtu.
Bet skaidrība, patiesības zināšana, tā man palīdz, jā.
Pat pierādījumi... neapstrīdami pierādījumi,
kuru mums pirms tam nebija
un nebija uz kā balstīties.
Man tas daudz nozīmē.
Ir pielikts punkts.
Pielikts punkts neziņai.
Tu dzīvo, mūždien sasprindzis,
ŠONS EIJERSS EIMIJAS BRĀLIS
...30 gadus no vietas, bet nu vari atslābt.
Tā ir pilnīgi cita sajūta.
Stress, mūžīgie jautājumi, neziņa...
Tas viss ir beidzies.
Vēl divas trīs dienas es biju šokā,
un tikai pēc kādas nedēļas es sāku pieņemt,
ka mana sirds atmaigst, nezināju, ka biju tā nocietinājusies.
Domāju, ka biju diezgan daudz darījusi, lai tiktu ar to galā
un tiktu tam pāri, bet mana dvēsele bija mainījusies,
un es...
Es nespēju izstāstīt, cik pateicīga...
Pateicīga. Tik liela pateicība.
Es to nebiju gaidījusi no savas kop...
Bet man to sniedza.
Tā ir liela dāvana, jo ne visi to saņem.
Bet mūsu lieta tika noslēgta.
Tas nepatīkamais vārds "noslēgums".
Bet mums tas ir. Mēs to saņēmām. Un...
Man ir laba dzīve. Man ir laba dzīve.
Katru gadu es dodos
apkopt meiteņu kapakmeņus.
To darīšu arī šogad. Bet esmu guvis tādu mieru, ka...
varu turpināt savu dzīvi, varu priecāties,
un darīt to, ko vēlos.
Un arī viņām ir miers. Es zinu, ka Eimija...
vēlas, lai dzīvoju tā.
Es vairs nekopju viņu kapus tikpat rūpīgi kā agrāk,
jo viņas ir devušās tālāk.
Un es jūtu, ka viņas ir mierā.
Es nesapratu, cik tieši dusmīgs biju. Un tad sapratu: "Nolāpīts, ļoti ilgi...
esmu bijis ļoti nikns un to pat neapjautu."
Es uzlūkoju savus bērnus un sievu citādi.
Viss, ko uzlūkoju, bija kļuvis citāds.
Laikam būs jāmeklē iemesls citām raizēm.
Es vienkārši...
Es beidzot atkal varu elpot...
jo mēs zinām patiesību.
Bet vai arī pirms tam nepastāvēja patiesība?
Es gribētu saprast, kādēļ
jūs beidzot esat mierā?
Tā skaidrība? Vai...
Jo ir pierādījumi, un mēs zinām.
Mēs zinām.
Jūs domājāt, ka to pastrādāja Roberts Springstīns
un pārējie zēni,
taču sirdsmiera jums nebija.
Bet tagad ir.
Arī es pats to īsti nesaprotu.
Vai jūs domājat par tiem četriem puišiem, kuri bija apsūdzēti?
Nē... Izklausās aukstasinīgi. Nē. Lai pasargātu sevi, es nedomāju.
Es nevēlos iedziļināties tajā emocionālajā traumā,
ko viņiem nācās piedzīvot.
Mans pārdzīvojums jau tā ir bijis liels. Nevēlos uzņemties arī šo.
Tas, kas notika ar viņiem, protams, ir briesmīgi.
Vai jūs domājat par puišiem,
kuri tik ilgus gadus bija apcietināti
vai arī viņi jūs neinteresē?
Nē. Viņi...
viņi vairs nav iesaistīti šai lietā.
Es par to nedomāju.
Es, saprotams, zinu, ka viņi cieta.
Taču manas ciešanas ir pilnīgi atšķirīgas
un man jāizdzīvo pašai savas sāpes, un...
Es tiešām par to nedomāju.
Šad un tad es iedomājos, ka viņiem
sprieda netaisnu tiesu.
Taču... divi atzinās un dabūja sēdēt. Divi neatzinās un netika sodīti.
Tāpēc, es domāju, ka tie divi..
viņi paši sev izraka bedri.
Es laikam joprojām neesmu pat sācis domāt par viņiem.
Beigu beigās kantri...
tie nebija viņi, un to ir spriedusi arī tiesa,
un tā lieta ir noslēgta...
viņi ne... Tā gan laikam nevaru teikt.
Ko?
Grasījos sacīt, ka ne jau viņi sevi iesēdināja,
bet tā gan laikam bija.
Sākotnējo izmeklētāju... Kā lai to labāk pasaka?
lietā bija dažas nepilnības.
Mēs varējām apkopot visas atzīšanās.
Saņemt apcietināšanas orderi
un tikai tad domāt par to, kā to visu izmeklēsim.
Polam Džonsonam un viņiem tas nebeidzās pārāk labi.
Ko lai pajautāju Polam Džonsonam?
To pašu, ko vienmēr jautā man: "Kā tu šobrīd jūties?
Ko tu vēlētos pateikt Morisam Pīrsam?
Ņemot vērā, ka...
Viņš laikam paziņoja, ka viņam vispār ir vienalga,
vai viņš ir miris vai dzīvs.
"Ko jūs domājat tagad?"
Moriss ir miris, taču Roberts Springstīns joprojām ir dzīvs.
Tāpat kā Maikls Skots un Forests Velborns.
"Viņi joprojām ir dzīvi. Ko jūs vēlētos viņiem pateikt?"
Varbūt tiesa viņus atzina par vainīgiem tādēļ,
ka pierādījumi bija izklāstīti noteiktā veidā.
Man šeit ir trīs zirgi.
Viņi nesaņem sevišķi daudz uzmanības.
Man īsti nerūp,
ko sabiedrība domā par manu izmeklēšanu.
Šādā lietā,
kur tiek atklāta saistība ar kādu, kurš nebija nonācis mūsu redzeslokā,
POLS DŽONSONS GALVENAIS IZMEKLĒTĀJS, 1997-2002
Manuprāt, tiem, kuriem tas rūp,
vajadzētu interesēt, kāpēc līdz šim nebija atklāta saistība ar viņu.
Taču es noskatījos preses konferenci
un tas, ko viņi tajā teica, neapšaubāmi pierāda,
ka viņš tur bija un to paveica.
Taču tur netika nedz sniegts apstiprinājums
nedz arī pieminēts, ka tie citi puiši,
arī tie, kurus aizturējām, tur nebija.
Tas vien, ka viņš tur bija,
manuprāt, nepierāda, ka to citu puišu tur nebija.
1999. gada 10. SEPTEMBRIS
Mani izbrīnīja tas, ka viņš ne reizi neesot noklausījies nevienu atzīšanos.
Šķiet, viņa gulēja uz vēdera.
Šādi...
Ja būtu noklausījies atzīšanās
vai iepazinies ar lietas materiāliem, kuros tās ir pieminētas,
viņš uzzinātu, ka daudz ko nevarētu izskaidrot,
ja viņi tur nebūtu bijuši.
Kāpēc, jūsuprāt, neviens no viņiem atzīstoties
nepiemin Brašersu?
Viņi taču neteica:
"Tur bija kāds vīrietis, kurš viņas izvaroja."
Neviens to neapgalvoja.
Tiešā veidā neapgalvoja.
Mēs izsecinājām tikai to,
ka cilvēks, kuru viņi nevēlas atklāt,
bija tik ļauns un draudīgs, ka par viņu ir jāklusē.
Jums šķiet, ka viņi izvēlējās nāvessodu, nevis nodot šo cilvēku?
Un... ļoti iespējams.
Tāds cilvēks šos pusaudžus varēja tiešām nobiedēt.
Ja viņi patiešām bija tajā jogurtu kafejnīcā
un viņi baidījās viņu nodot, un domāja:
"Labi, viņu es nenodošu, bet norādīšu uz Forestu.
No viņa nav jābaidās."
Noskaņa ir tāda, kāda Ostinā bija agrāk.
Es zinu, ka te vienmēr ir skanējusi kantri mūzika,
bet tas nav tikai par mūziku... Es... Es nezinu,
tas atgādina agrākos laikus.
Šis ir chile rellenos ar vistu.
Un šie ir dārzeņi ar pastu.
Šo ēdienu man lūdza atkārtot.
-Kurš? -Forests.
Mēs dzīvojām diezgan tuvu Northcross tirdzniecības centram.
Es viņu pārvedu mājās no aizturēšanas vietas...
ŠERONA ŠIPMENA FORESTA MĀTE
...jo viņš ar Morisu bija bijuši Northcross tirdzniecības centrā.
NORTHCROSS TIRDZNIECĪBAS CENTRS
Tur man paziņoja, ka Morisam esot līdzi bijis ierocis.
Es sagaidīju Forestu un pārvedu viņu mājās.
Tikai vēlāk mēs uzzinājām, ka viņi tika nopratināti
par slepkavībām jogurta kafejnīcā.
Viņš esot gājis uz skolu, pie tās stāvējusi kāda mašīna.
No mašīnas izkāpis izmeklētājs un teicis: "Kāp iekšā. Izmetīsim līkumu."
Viņam bija 15 gadi.
Viņš nezināja, ka varēja atteikties braukt viņiem līdzi.
Viņam nebija nekā slēpjama.
Zinām, ka nopratināja daudzus bērnus.
Es neapjautu, cik patiesībā nopietni tas viss bija.
Izmeklētājs viņu atveda uz manu māju un teica:
"Divi ir atzinušies, un pēc divām nedēļām mēs viņus arestēsim.
Forestam ir iespēja glābties,
tādēļ jums viņš ir jāpierunā atzīties."
Tā nu es divas nedēļas katru dienu
biju pie viņa veikalā, lai gādātu, ka viņš ir drošībā.
Dienā, kad atgriezos darbā, viņu arestēja.
Nav tāda mirkļa, kad es par to nedomātu.
Es vēlos to aizmirst.
FORESTS VELBORNS
Man joprojām ir grūti par to runāt, par to domāt vai...
Cilvēki ir teikuši, ka ir jāsvin,
taču, saprotiet, nekas nav beidzies.
Nav svētku sajūtas.
Es ceru, ka beidzot nevienam nav šaubu, ka manis tur nebija.
Daudzi domā...
ka es esmu slepkava.
Nācās ar to sadzīvot.
Zaudēts darbs, zaudētas attiecības, zaudēti draugi.
Ir bijis patiešām smagi.
MORIS PĪRSS. Ko tu tovakar izdarīji?
-Tai piektdienā. -FORESTS VELBORNS. Ko?
Tai piektdienā.
Tajā piektdienā?
Es nesaprotu...
1991. GADA 15. DECEMBRIS
Kā tu juties?
Nodots. Viņš bija mans labākais draugs.
Un tas, ka viņš apgalvoja, ka es tur esot bijis un kaut ko darījis,
bija pilnīgs vājprāts.
Tajā brīdī es zaudēju...
es zaudēju ticību cilvēkiem, jo īpaši draugiem.
Es vairs nespēju nevienam uzticēties.
Nepabeidzu astoto klasi,
tas bija pāri maniem spēkiem.
Man ir ļoti žēl.
Es atgriezos nākamajā gadā.
Taču noturējos pāris mēnešus un mācības pametu.
Kad viņi paziņoja par arestiem, jums bija...
Viņi teica, ka jūs to pastrādājāt 99. gadā.
Vai atceries to laiku?
Jā.
Vai vari par to pastāstīt?
Jā.
Vienu mirklīti.
-Viss kārtībā? -Viss ir labi.
Viss kārtībā. Man tikai vajadzēja pauzīti.
Jā, šis ir ļoti smagi.
Es saprotu. Man ļoti žēl.
Tātad, viņi ieradās... Man Lokhartā bija darbnīca,
es laboju automašīnas.
Viņi ieradās, ielenca darbnīcu
un arestēja, aizveda prom no manas darba vietas,
un izvirzīja apsūdzību noziegumā.
To uzņēmumu es zaudēju.
Domāju, ka atlikušo dzīvi nāksies sēdēt cietumā par kaut ko, ko neizdarīju.
Šķita, ar mani ir cauri.
Vai pēc šī notikuma jūs ar Morisu palikāt draugi?
-Nē. -Skaidrs.
Es nolēmu ar viņu nekad vairs nerunāt.
Es vairs nespēju nevienam pietuvoties.
Man ir daži draugi, bet ne ļoti tuvi.
Ja iepazīstos ar kādu, kam es patīku
šī ir pirmā lieta, ko pastāstīšu,
ka esmu bijis...
ievilkts slepkavībās jogurta kafejnīcā. Un...
Visbiežāk, nekas neizdodas.
Cik ilgas ir bijušas garākās attiecības tavā dzīvē?
Seši mēneši...
Es centos...
paši zināt, tas ir smagākais noziegums Ostinas vēsturē.
Un tas, ka biju iesaistīts, tas tā arī ir palicis.
Neviens nekad nav teicis:
"Viņš taču ir nevainīgs.", darījis to visiem zināmu.
Kā tu juties, uzzinādams,
ka policija ir nogalinājusi Morisu?
Man ir žēl viņa un arī viņa ģimenes.
Taču es esmu tik ilgi bijis dusmīgs uz viņu par to, ko...
viņš sastāstīja izmeklētājiem. Man šķita, ka esam labākie draugi...
Un Robs ar Maiku?
Ko tu jūti pret viņiem?
Man par viņiem ir vienalga.
Ja kāds ir teicis, ka es tur biju un to izdarīju,
tad es ar viņu nevēlos runāt vai kaut ko just pret viņu.
Zinu, ka tas izklausīsies ļauni, bet...
Man it nemaz nav žēl, ka viņiem bija jāsēž cietumā,
jo viņi centās iesēdināt mani.
Regulāri katru nedēļu mani apturēja policija.
50 reižu esmu bijis apcietinājumā
par pilnīgiem sīkumiem.
Nezinu, kas to varētu mainīt, bet...
varbūt kādu dienu.
Ir...
Tās četras meitenes nebija vienīgās, kuras zaudēja savu dzīvi.
Nē.
Ko tev šodien nozīmē taisnīgums?
Mūsu gadījumā, tas cilvēks, kurš nogalināja mūsu meitu,
ir saņēmis taisnīgu sodu, jo viņa vairs nav starp mums.
Ko jūs domājat par Brašersu?
Neko nedomāju.
Es neuzskatu viņu par cilvēku. Vienkārši...
viņš ir iemesls, un tas arī viss.
Šobrīd uzskatu viņu par briesmoni, un mani tas nesatrauc.
Saprotu, ka mūsu vidū ir ļauni cilvēki.
Nezinu, kāpēc viņi tādi ir.
Nevēlos pārāk daudz domāt par viņiem
vai viņus saprast vai uzzināt viņu dzīvesstāstu.
Šķiet, ka jūsos bija liels naids
pret tiem četriem puišiem, bet tāda nav pret Brašersu,
jūsu niknums pret Brašersu šķiet mazāks.
Vai man taisnība?
Vai patiesībā ir citādi?
Laikam jau tāpēc, ka viņš ir miris.
Tāpēc arī esmu mierīgs.
Viņš nevienam vairs nenodarīs pāri.
Es gribētu zināt, kāpēc viņš kļuva par tādu cilvēku.
Bērni nepiedzimst ļauni.
Mēs viņus tādus padarām, un es vēlos saprast, kas notika.
Vai viņam trūka pieskārienu? Vai viņam trūka mīlestības?
Vai arī viņš kļuva vienaldzīgs,
vienaldzīgs pret jebkuru, kas nav viņš pats?
Viņš ir viens no tiem slepkavām, kuru neinteresēja slava,
viņš nevēlējās, lai par viņa noziegumiem uzzinātu.
Un tagad, kad viņu tomēr zina,
ir interesanti domāt, kāda tam ir nozīme,
cik daudz enerģijas tiek ieguldīts, domājot par viņu.
Nav nekādas jēgas.
Kālab vajag tērēt tik daudz laika un spēka, domājot par viņu?
Es vēlos, kaut es to saprastu, jo esmu apsēsta ar viņu
un esmu pavadījusi tūkstošiem stundas, viņu pētot.
Esmu identificējusi daudzus slepkavas, kuri man nešķita interesanti.
Taču šis vīrietis bija ārkārtīgi ļauns, neticami vardarbīgs.
Es viņu redzēju murgos.
Man šķita, ka viņa stāsts vēl nav galā
un ka ir cilvēki, kuri joprojām meklē atbildes.
Mana gadiem ilgā apsēstība ir mudinājusi mani runāt ar cilvēkiem,
kas viņu pazina, jo jebkurš pavediens
varētu aizvest līdz citai lietai, kurā viņš ir vainīgais.
Šķiet, ka par tēvu esmu savākusi pašu lielāko dokumentu kaudzi.
Man ir viena fotogrāfija, kurā esmu es un tētis, ģimenes bilde,
ar kuru, protams, ir pilns internets.
Tā ir uzņemta 1997. gada vasarā.
Tovakar mēs pārcēlāmies uz Arkanzasu.
Es nezināju neko sliktu par savu tēvu.
DEBORA ROBERTA BRAŠERSA MEITA
Mēs iepazināmies neilgi pirms tam.
Piebrauca pie mājas un teica: "Sveika, esmu tavs tēvs."
Mamma teica: "Jā, viņš tiešām ir tavs tētis."
Viņš ir mans tētis. Un tad viņš ir miris. Pēc neilga laika.
Bērnībā es augu
starp visādiem dīvaiņiem, normālu cilvēku bija maz.
Noziedznieki, tādi, kuri...
Ziniet, ir tādi, kuru klātbūtnē rodas jocīgas sajūtas,
man tā bija norma.
Mana māte nebija pati jaukākā.
Ja tavi vecāki
ir tādi, tad kā tu vari zināt?
Tikai kļūstot vecākai, es sapratu atšķirību.
Man tas šķiet normāli, ja pret tevi sūdīgi izturas.
Es tā dzīvoju ļoti ilgi.
Tas, ko savā dzīvē uzskatīju par visnormālāko,
izrādījās vieni lieli meli.
Tas bija laiks, ko pavadīju kopā ar tēvu.
Aiziet. Aiziet.
Tas īsais laiks, ko pavadījām kopā līdz viņš aizgāja,
bija labākais posms mūsu dzīvē.
Mums nekā netrūka. Mums viss bija skaidrs.
Mums nekad nedarīja pāri,
neviens vīrietis mums nepieskārās vai kā tamlīdzīgi.
Mamma mūs nepameta.
Mēs bijām ideālā ģimenīte.
Trīs meitas, tētis, kurš dodas uz darbu,
mamma, kura dodas darbu.
Mēs rīkojam viesības, svinam dzimšanas dienas, viss ir...
vienkārši normāli.
Daudzi tev teiks,
ka tu pat nenojaustu, kāds cilvēks bija mans tēvs,
bet patiesībā viņš bija ļauns.
Pēkšņi uzzināju, ka viņu meklē, jo viņš ielauzies kādas sievietes mājā,
1998. gada Lieldienu brīvdienās.
VADU KNAIBLES KABATĀ...
Ir Lieldienu rīts, bet viņu pieķer viņas mājā. Kāpēc neesi savās?
Tevi mājās gaida trīs bērni. Ir Lieldienas.
Par kuru māju mēs runājam?
1998. gads, viņš... Ielauzās...
NELIKUMĪGA IEKĻŪŠANA
...kādā namā, kurā reiz strādāja.
Ielauzās viņas mājā, pārgrieza telefona vadus.
Viņam līdzi bija galināšanas komplekts.
Kāpēc? Nezinu. Viņa neko nebija nodarījusi.
-Kāds komplekts? -Galināšanas.
Kas tas ir?
Tur bija melni cimdi, savilcēji, ierocis.
Viņam tādi komplekti bija vairāki.
Viņš aizmirsa savu ieroci, tika apcietināts,
sazinājās ar manu mammu, pateica, kur ir ierocis.
Mamma piezvanīja vectēvam,
viņš aizbrauca pakaļ ierocim.
Mamma un vectēvs noteikti kaut ko zināja.
Ir cilvēki, kuriem ir vienalga, ja nedara pāri viņiem un viņu ģimenei.
Un par to es baidos. Baidos, ka tā ir patiesība.
Kad viņš nebija izsludināts meklēšanā, saucām viņu par Robertu vai tēti.
Kad viņu sāka meklēt, viņš bija jāsauc par Miču.
Kad devāmies ēst ārpus mājas,
viņš uzvilka parūku, jo, kā mēs zinājām, viņu "meklēja".
Viņam vajadzēja maskēties.
Viņš mēdza saģērbties kā sieviete un naktī apzagt
Shoney's un Waffle Houses.
Viņš izmēģināja mašīnu, tad uztaisīja atslēgas nospiedumu,
izgatavoja kopiju un tajā pašā vakarā mašīnu nozaga.
Viņš ir darījis visu ko,
bet es nemūžam nebūtu iedomājusies, ka viņš bija slepkava.
Atceros, ka Šēreru slepkavību
rādīja pa televizoru, un mana mamma satraucās.
Viņš teica: "Ak, šeit nekas tāds nenotiks, mēs esam drošībā."
Jā, jo to pastrādāji tu. Bet viņš bija tik rāms.
KAS IR ROBERTS BRAŠERSS?
Neviens nezina, cik vēl
noziegumus viņš ir pastrādājis.
Es cenšos ar to samierināties.
Ja man ar to ir jāsadzīvo ik dienu,
vismaz vēlos būt atvainojusies šiem cilvēkiem.
Kāds, kurš ir viņa asinsradinieks, vēlas atvainoties par notikušo.
Nevēlos nevienu satraukt ar savu ziņu.
Nekad neesmu sazinājusies ar Šēreru ģimeni,
bet esmu sazinājusies ar ģimenēm Dienvidkarolīnā un Ostinā...
un pateikusi, ka man ir žēl.
Vēlos lauzt šo paaudžu lāstu.
Šo nosūtīju diviem puišiem, kurus nepatiesi
apsūdzēja par mana tēva noziegumiem Ostinā, Teksasā.
"Sveiks. Esmu Debora Brašersa,
un es saprotu, ka tas, ko rakstīšu tālāk,
jums varbūt neko daudz nenozīmēs.
Ne manis dēļ jums nācās ciest,
taču esmu pēcnācēja vainīgajam.
Nespēju iedomāties, ko esat piedzīvojis kopš 1999. gada.
Mana tēva noziegumu dēļ jūs daudz esat zaudējis.
Lai arī es neietekmēju viņa izvēli,
es jūtu dziļu nožēlu par sāpēm, ko cietāt viņa dēļ.
Vēlējos jums darīt zināmu, ka man nav vienalga
un ka kāds saprot, ko viņš jums nodarījis.
Jūs to nebijāt pelnījis
un man žēl, ka viņa dēļ tik daudz zaudējāt.
Ar cieņu Debora Brašersa."
Šo vēstuli es rakstīju pāris dienas,
es gribēju atrast īstos vārdus.
Izdrukāšu to un nosūtīšu viņiem.
Šī uzņemta neilgi pirms viņa ierašanās.
-Gribi pamēģināt? -Jā.
Labi, pamēģināsim šo.
Neesmu runājusi ar puišiem.
Aiziet.
Ceru, ka šo jaunumu dēļ viņi ir raduši sirdsmieru.
KLĒRA HJUĪ KINO REŽISORE
Nespēju iedomāties, kā ir sadzīvot ar tādu smagumu,
kad pat cilvēki, kuri saka, ka tic tavam nevainīgumam,
-iespējams, tā nedomā. -Kāp augšā!
Nedomāju, ka tie bija viņi.
-Bija arī tas jautājums. -Mammu, kāp augšā!
Un es biju diezgan droša.
-Jautājums joprojām bija neatbildēts. -Mammu, es...
Es pavadīju daudz laika ar Robertu Springstīnu.
Viņš tik viegli tika galā ar spriedzi.
Un tagad, droši zinot, ka viņš nebija vainīgs,
nesaprotu, kā viņš dusmās neplosījās?
Bet viņš nav dusmīgs.
Kā tu to zini?
Es viņam to pavaicāju.
Es neesmu dusmīgs... Kā jau jūs redzat, es neesmu...
2009. gads
Tas manī neraisa emocijas, nesatracina,
es neieciklējos uz dusmām un citām emocijām.
Es ar Robertu daudz laika pavadīju divatā.
Es to nedarītu, ja domātu, ka viņš ir slepkava.
Savukārt Maikls Skots saka:
"Varbūt es tur kaut ko darīju."
Viņi mani pamatīgi sačakarēja.
Viņš nebija vainīgs, tātad...
Pat viņš pats sev netic.
Beidzot viņš var sev pateikt: "Tas nebiju es."
Labi, eju tev līdzi.
Labais.
Vai jūties citādi, kopš uzzināji, ka tas bija Brašerss?
Ja viņš būtu dzīvs, es būtu ļoti nobijusies.
Ļaunuma spēks ir biedējošs.
Labi!
No vienas puses, jūtos labi, zinot, ka viņa vairs nav.
Bet tā ir arī vilšanās.
Viņš netika atklāts un tāds arī paliks.
Viņš brāzās cauri pilsētai,
iznīcinādams daudzas dzīves.
Pēc tam, kad 2018. gadā viņu biju identificējusi,
meklēju nepabeigtas izmeklēšanas viņa dzīvesvietu tuvumā.
BRAŠERSA ADRESE 1KM NO NOZIEGUMA
Tādēļ biju ļoti vīlusies,
ka nevarēju atrisināt jogurta kafejnīcas lietu.
SLEPKAVA: ROBERTS BRAŠERSS
Viņiem nebija gana daudz DNS materiāla ģenētiskās ģenealoģijas noteikšanai.
18.02.1992. - ARESTĒTS
Ja es būtu zinājusi,
ka decembrī viņu apturēja uz Teksasas robežas,
viss izvērstos citādi.
Man uzreiz būtu skaidrs,
ka viņš ir saistīts ar slepkavībām jogurta kafejnīcā.
1991. gada 8. decembrī viņš pamet Teksasu.
Tovakar viņu apcietina par kravas mašīnas zādzību
un pretlikumīgu ieroča turēšanu.
Pēc piecām dienām kāds viņu no turienes izpērk.
Kāds nezināms cilvēks samaksā drošības naudu.
Pēc pāris mēnešiem
MARIETA, GA
ŠERIFA IECIRKNIS MARIETA
1992. gada februārī Džordžijas Koba apgabalā
viņu arestē par auto zādzību, ko pastrādājis Tailerā, Teksasā.
Viņu atbrīvo pret drošības naudu, viņš šķērso Teksasu,
nozog vēl vienu mašīnu, un Džordžijā viņu arestē vēlreiz.
TIESĀ ROBERTU BRAŠERSU JEB DŽEKU MAKKLELANDU
Toreiz pie viņa atrada rīkus zagšanai, policijas skeneri, viltotu apliecību.
POLICIJAS SKENERIS, LIKUMU KODEKSS
Laikam arī parūku.
IZDODU RĪKOJUMU ARESTĒT ROBERTU JŪDŽINSU BRAŠERSU
Pretlikumīga ieroča turēšana ir federāls noziegums,
tāpēc viņš saņem piecus gadus cietumā.
Pēc apcietināšanas, viņa 380. kalibra ieroci nodod viņa tēvam.
Viņa tēvs panāk, ka iecirknis to atdod.
380. KALIBRA PISTOLE
Puiši no ATF saka, ka to nemaz nav tik viegli panākt.
Ir jāaizpilda papīru kaudzes, diezgan sarežģīti.
Mēs runājam par apmēram 75 dolārus vērtu ieroci.
Kad 1997. gadā viņu izlaiž, viņš tiek pie sava ieroča.
Lai cik neticami tas nebūtu, tas mums palīdzēja
atrisināt citas lietas - ierocis bija tas pats.
Mēs nebūtu atklājuši citu lietu saistību ar Kentuki.
Nebūtu nevienas atbilsmes,
jo ierocis joprojām atrastos federālajā arhīvā.
Tā bija neparedzēta notikumu virkne.
OSTINA, TEKSASA 1991. LEKSINGTONA, KENTUKI, 1998.
Pēc tam 1999. gada janvārī
policisti, caurbraukdami moteļa Super 8 stāvlaukumu
Kenetā, Misūri...
pamana kādu mašīnu, kas izceļas.
TRŪKA SĀNU LOGA KREISAJĀ PUSĒ, AIZMUGURĒ.
Pārbaudām numuru - zagta.
Iekšā ir bērnu rotaļlietas vai kas tamlīdzīgs.
Moteļa administratore saka: "Ar bērniem paliek tikai
tādā un tādā numurā."
Brašersa sieva sagudro vīram citu vārdu.
"Viņš aizgāja. Nezinu, kad atgriezīsies."
Viņi pārmeklē numuru
un atrod viņu, paslēpušos zem gultas, ar ieroci.
Sākas apšaude ar policiju.
Pamodāmies no šāvieniem.
Numurs ir pilns ar policistiem.
Viņi bija kādi pieci seši, gatavi šaut.
Viens no policistiem pacēlis gultu,
zem tās ir mans tēvs, viņš ir pielicis pie deniņiem ieroci.
Viņi uzliek mātei rokudzelžus, mūs izved koridorā.
No turienes, kur sēdējām,
zemāk bija redzams baseins,
bet augšā, atspulgā varēja redzēt
visu, kas notiek.
Atvērās durvis un varēja redzēt,
kā mans tēvs sviež laukā mantas.
Un tai pašā mirklī atskan liels blīkšķis,
policisti metas iekšā.
Viņš izsviež viņu drēbes un mantas,
tostarp, deviņu milimetru pistoli.
Un tad turpat nošaujas.
MOTELIS SUPER 8
LODES CAURUMS SIENĀ GULTAS RĀMIS LĪĶIS ČAULĪTE
Viņš nošāvās ar AMT 38. kalibra Backup modeli.
AMT, MODELIS BACKUP
Ar tādas pašas sērijas ieroci viņu apturēja
pēc notikumiem jogurta kafejnīcā.
aplis bija noslēdzies.
Ar to viņš nogalināja savus upurus un pēc tam nošāva sevi.
Tas bija deviņu milimetru 380. kalibra ierocis.
Ja es gribētu nošauties,
noteikti izvēlētos deviņmilimetrīgo.
Tas ir daudz jaudīgāks. Viņš zināja, ko dara.
Tā bija viņa trofeja. Tāpēc viņš ar to nošāvās.
Mūs, protams, nopratināja, uzdeva dažādus jautājumus.
Mēs melojām. "Tas ir Mičs. Tas ir Mičs.
Nezinu, kas ir Roberts. Nepazīstu nekādu Robertu."
Uz pašnāvības vēstules ir rakstīts "Policijai,"
Un tad... Tālāk šis:
"Ja jūs šo lasāt, tad esmu miris.
Lūdzu, nesazinieties ar manu tēvu.
Viņam nesen veica vēža operāciju,
ja pie viņa ieradīsies policija ar šo ziņu, viņš neizturēs. Pateicos."
Tas "pateicos" vēstules beigās...
Kādēļ?
Viss nāca gaismā pēc 20 gadiem.
Manuprāt, viņš neticēja, ka tiks pieķerts.
ROBERTA BRAŠERSA KRIMINĀLVĒSTURE
Mēs nezinām, kā viņš iekļuva kafejnīcā.
Šķiet, katra metode bija atšķirīga,
viņš izmantoja dažādus trikus.
Šo pavedienu saņēmām 1991. gada 8. decembrī,
tātad - pēc divām dienām.
Zvanīja kāds Krofta kungs, kurš strādā Longhornas apsardzē,
tovakar viņš apmeklēja jogurta kafejnīcu.
Viņš tur esot bijis līdz plkst. 22.15
un ievērojis kādu baltādainu vīrieti, tā ap gadiem 25 uzvedamies dīvaini.
"Ieejot kafejnīcā, redzēju kādu pāri pie viena no galdiņiem.
Vēl viens pāris pasūtīja pie letes.
Pie kases bija Tomasu meitene.
Kāds baltādains vīrietis bija starp vietu,
kur pie letes jāveic pasūtījums,
un kasi, pie kuras bija Tomasu meitene.
Pēkšņi viņš man piebikstīja, es pagriezos, un viņš teica:
"Tā mašīna ar lampām uz jumta, tā ir tavējā?"
Viņš runāja par manu darba auto, kurai ir signālugunis.
Atbildēju, ka mašīna ir mana. Pēc tam jautāja:
"Tu esi ments, apsargs vai kas tu esi?"
Meitene jautāja, ko viņš vēlētos, viņš saminstinājās,
tad sacīja: "Aukstu dzērienu."
Tas man šķita komiski,
jo kāpēc lai kāds pasūtītu aukstu dzērienu jogurta kafejnīcā?
Maksājot pie kases,
viņš Tomasu meitenei jautāja, vai šeit ir tualete.
Viņa atbildēja, ka aizmugurē,
viņš paņēma savu Sprite un devās tālāk aiz kases.
Paliku tur un runājos ar Tomasu meiteni
kādas 10-15 minūtes,
galvenokārt, lai pārliecinātos, vai viņš no turienes iznāks.
Man bija nelāga priekšnojauta.
Viņš tā arī neiznāca.
Mans jogurts sāka kust, es atvadījos un aizgāju.
Baltādains vīrietis. Aptuveni 1,75 m garš, vidējas miesasbūves.
Pēc tam es devos skatīties futbola maču Hjūstonā,
Ostinā atgriezāmies svētdien.
Tad arī uzzināju par slepkavībām."
Tas arī viss.
Mēs tā arī neuzzinājām, vai tas bija Brašerss,
bet tas atbilst versijai,
ka varbūt viņš nogaidīja tualetē.
Vai atlauza vaļā sētas durvis.
Es sēdēju šeit, viss bija sarkans.
Ugunsdzēsēju gaismas.
Policijas signālugunis.
Dūmoja... Es joprojām varēju saredzēt dūmus,
kas nāca no jumta spraugas.
Es piebraucu šeit...
Zinu, ka šeit braukt nevajag, tāpēc noparkojos te.
Izšķirošie bija nagi.
Nav iespējams piesārņot materiālu, kas atrasts zem nagiem,
visi izmeklētāji zina,
ka ja noticis seksuāls uzbrukums dzīvam upurim,
vienmēr ir jānoņem paraugs no nagiem.
-Jāieliek maisiņā un jāsūta prom. -Kas tur?
Kā lūdzu?
Tā ir Sonora.
Ak kungs.
Ak kungs, Sonor...
-Nezinu, ko lai saka. -Jā.
Un es... Es parasti uz šejieni nenāku.
Saproti, tas ir visai grūti.
Taču draudzene, ar kuru biju brokastīs, teica:
"Gribēju nopirkt ziedus, ko nolikt pie jogurta kafejnīcas.
Nezinu, vai piekritīsi braukt līdzi."
Es atbildēju... zini, es mācos piekrist visam.
Tā nu es atbildēju: "Labi. Pamēģināšu."
-Tas ir kaut kas, ne? -Jā.
Trīsdesmit četri gadi.
Ir tik aizkustinoši redzēt visus šos ziedus.
Tik daudzi par viņām joprojām domā.
-Lūdzu. -Ak, pareizi.
Es pārcēlos uz Ostinu 1996. gadā.
1991. gadā biju vidusskolas pēdējā klasē.
Tāpēc...
-Ziniet, kad par to uzzināju.. -Tu biji tikpat veca.
Jā, man bija 17 gadu.
Jā. Tas pats vecums.
Bet man ir liels, liels prieks,
ka viņi noskaidroja vainīgo.
Labi, ļaušu jums doties.
-Jā. Paldies, ka atnācāt. -Prieks iepazīties.
Mēs tīrījām ēdamtelpu,
jo tolaik Getijam bija bufete.
A. ASTADS BIJUŠAIS DARBINIEKS
Es mazgāju traukus, Deivs sūca grīdu un teica:
"Skaties, autostāvvietā ir ugunsdzēsēju mašīnas."
No šī tirdzniecības centra līdz tā centra galam,
līdz tapešu veikalam, mums bija kopīgi bēniņi.
Sāka ieplūst dūmi.
Mēs tiešām tobrīd nezinājām,
līdz kādiem četriem no rīta neko nezinājām.
Pēc tam uzzinājām traģiskās ziņas.
Paldies jums.
-Jā, liels paldies. -Paldies.
Ak dievs, ja mēs te paliktu ilgāk, satiktu visādus cilvēkus.
Kāda sagadīšanās, ka viņš tonakt bija šeit.
Policija izdarīja lielisku darbu.
Tas prasīja laiku, taču viņi tika galā.
Tā ir.
Man ir žēl arī zēnus, kuri nonāca aiz restēm
policijas darba dēļ.
Jā.
Viņi domāja, ka ir vainīgi, bet tā nebija.
Tas bija šausmīgi.
Jā.
Šī pilsēta ir maza, vai ne?
-Mēs sagaidījām šo brīdi. -Tas ir.. jā.
Viss, ko jūs tovakar izdarījāt.
Man liekas jauki, ka cilvēki nav aizmirsuši.
Vienlaikus es ceru, ka viņi sāks aizmirst.
Mums jārada jauni stāsti.
Dzīvei ir jābūt radošai. Nedrīkst gremdēties pagātnē.
Tāpēc es sāku domāt:
"Kā būs pēc gada?"
Šis stāsts vienmēr būs ar mani.
Iedod buču, Sonora.
Taču es vairs nedzīvoju neziņā un trauksmē.
Jā, tur ir strauts.
Tāda sajūta, ka viss gandrīz beidzies.
Ka kaut kad tas būs palicis pagātnē.
Tas būs kaut kas, ko atcerēsimies,
bet mums tas vairs nebūs jāizdzīvo.
Lieta ir atrisināta, un mēs varam
vairs nemeklēt atbildes.
Varbūt tā daļa ir palikusi pagātnei.
Tik daudz atmiņu, tik daudz...
Jūs pieredzējāt tik daudz. Pasaule tik daudz ir piedzīvojusi.
Jā, tas piederēja Sārai.
Nav vairs daudz palicis.
Tagad to dara mani jaunie mazbērni.
No kā ir šis? Medija. Uztaisījusi man cepurīti.
Starp citu, man liekas, ka jūs esat traki, ka darāt šo darbu.
Tas ir tik.. tik savāds darbs.
Es to nesaku, lai aizvainotu kādu
no daudzajiem, kas mani ir intervējuši. Visu cieņu.
Bet es priecājos, ka nu tas ir galā. Tā ir svētība.
Neticēju, ka tas jebkad notiks. Šī ir mana pēdējā intervija.
Ir jālaiž vaļā, citādi tie sūdi tevi pilnībā pārņem.
Turi šķīvi kārtīgi.
Mūsu pūliņi šajā lietā nu ir galā.
Taču mēs cīnīsimies citu dēļ.
Mēs vēlamies izveidot vietu, kur strādātu tiesu medicīnas speciālisti,
ENDŽIJA EIJERSA ŠONA SIEVA
...DNS eksperti, speciālisti ģenealoģijā, upuru pārstāvji, visi vienuviet.
Tur varētu vērsties ikviens, kuram ir radušies jautājumi.
Bezpeļņas organizācija.
Mēs visu enerģiju veltām tās izveidei.
Vēlamies palīdzēt citām ģimenēm, lai arī kāda nebūtu viņu pieredze,
jo katrs stāsts ir neatkārtojams.
Cerams, tas palīdzēs atrisināt citas lietas.
Un sniegs atbildes, lai ģimenēm vairs nav par to jādomā.
Ja jūs uz brīdi iedomātos,
ka, iespējams,
puiši nav vainīgi,
kā jūs justos?
Ja izrādītos, ka viņiem ar šo lietu nav nekāda sakara,
es justos piekrāpts.
Ja viņi vienkārši izdomāja, kā līķi bija novietoti,
es būtu apmuļķots.
Es balstījos uz šo informāciju, bet, ja nekas no tā nav noticis?
Tad esmu maldījies.
Ja izmeklētājs kļūdās vai tiek maldināts,
ne jau viņš spriež cietumsodu,
To lēma 12...
Vai jums šķiet, ka zvērinātie kļūdījās?
Es pats nedomāju, ka ir pieļauta kļūda.
Līdz šim nebiju redzējis lietu, kurā būtu iesaistīti tik daudzi cilvēki,
daudz profesionāļu,
visi bija pārliecināti, ka ir atrasti vainīgie,
taču, par nožēlu, viņi visi smagi kļūdījās.
IZMEKLĒŠANA PĒC 20 GADIEM
Kurš no jums ir pārliecināts, ka četri aizturētie tiešām to pastrādāja?
Ir vesela zinātnes joma, kurā pētīts
nevainīguma noliedzēju fenomens,
tie nereti ir policisti, prokurori u.tml.,
viņi sagrozīs faktus.
"Labi, ir atrasti jauni pierādījumi,
taču viņš tik un tā ir vainīgs." Kāpēc tā?
Divi, viens.
Pierādījumi ir tik pārliecinoši,
ka nešaubos - tos neviens neapstrīd.
Ceru, ka tiesa viņus atzīs
par nevainīgiem un attaisnos.
2026. GADA 19. FEBRUĀRIS
Manuprāt, šī ir bezprecedenta situācija.
Spriedums ir atcelts.
HOSĒ P. GARZA. PROKURORS
Neviens nav sodīts par noziegumu.
Taču sekas, ko atstāja apsūdzība,
viņus ietekmēja 30 gadus,
viņiem ar to nāksies dzīvot līdz mūža galam.
Nopratināšana, kurā tika iegūta atzīšanās, nebija pareiza,
tā bija nelikumīga, netaisnīga.
Neesi mīkstais, Maik!
Diemžēl tolaik daudzi izmeklētāji izmantoja Hektora Polanko metodes.
Viņš nebija nekāds celmlauzis un noteikti arī nebija pēdējais, kas tā rīkojās.
Mums ir jāpēta šis vēstures posms
un jādara, ko vien varam, lai vistu vērstu par labu.
Vainīgie ir jāsoda.
MAIKLS SKOTS
Piecelieties.
Apsēdieties. Labrīt.
Katru dienu šī tiesa
atgādina cilvēkiem, ka tiem ir jāuzņemas atbildība
par sāpēm, ko tie nodarījuši citiem.
Darām visu, kas ir mūsu spēkos, lai šo netaisnību labotu.
T. STRABURGERA PROKURA PALĪDZE
Ir pienākusi mūsu kārta uzņemties atbildību
un ar patiesības palīdzību mazināt pārestību,
lai visi iesaistītie var atgūt sirdsmieru un dzīvot tālāk.
Pirms vairāk nekā 25 gadiem tiesāja četrus nevainīgus vīriešus,
kuri 1991. gada jogurta kafejnīcas slepkavību brīdī
bija tikai pusaudži.
Nepatiesās apsūdzības bija netaisnas pret Eimiju Eijersu,
Elaizu Tomasu un māsām - Dženiferu un Sāru Harbisonēm.
Viņas ir pelnījušas taisnīgumu.
Arī viņu ģimenēm ir nodarīts pāri.
DŽEIMSS TOMASS ELAIZAS TĒVS
Kad paziņojām, ka atradām vainīgos, lūdzām, lai viņi tic mums uz vārda.
Taču tagad viņiem ir jāatmet šīs mokošās domas
un sajūtas par nepatiesi apsūdzētajiem,
nenoteiktību un atrisinājuma neesamību.
Arī kopiena cieta.
Domājot, ka pusaudži varēja būt tik nežēlīgi,
mainījās mūsu domas par cilvēcību.
Un, protams, pārestība nodarīta arī
četriem nepatiesi apsūdzētajiem.
Šodien spersim pirmo soli šīs kļūdas labošanas virzienā
un runāsim par patiesību.
Aicinu lieciniekus apsēsties.
Vai izmeklēšanā tika atklāti medicīnas ekspertu vai lietiskie pierādījumi,
kas puišus saistītu ar slepkavībām?
Nē.
Vai jūsu izmeklēšanā tika atklāti pierādījumi,
kas pierādītu šo puišu saistību ar Robertu Brašersu?
Nē.
ATZĪŠANĀS ZINĀTNE
Viens no viņiem atzinās izvarošanā.
Tā kā viņu DNS netika atrasts
vagīnas uztriepē, vai tas ir iespējams?
Nē.
Mani sauc Maikls Džeimss Skots.
1999. gada 6. decembrī,
kad jogurta kafejnīcā tika nogalinātas meitenes, man bija 17 gadu.
Es nepastrādāju šos noziegumus. Manis tur nebija,
un visu šo laiku esmu uzstājis, ka esmu nevainīgs.
Mani apsūdzēja un nepamatoti notiesāja.
Es zaudēju ģimeni, zaudēju savu jaunību.
Zaudēju jaunības gadus.
Nekāds tiesas lēmums tos nespēs atgriezt,
taču tiesa var atzīt patiesību.
Esmu nevainīgs.
Roberta Springstīna runa.
Šis ir Foresta Bruka Velborna paziņojums.
Esmu Fils Skots. Maikls Skots ir mans dēls.
Esmu Dženīna Keisija. Maikls Skots ir mans bijušais vīrs.
Nekad nebiju domājusi, ka manu vīru nogalinās policists.
Esmu lepna, ka Forests nesalūza
un neatzina vainu šajā noziegumā.
Ostinas policijas iecirkņa darbinieki, apgabala prokuror, Pol Džonson,
jūs neiedziļinājāties...
tāpēc mans tētis ir miris.
Šodienas lēmums netiek pasludināts cēlsirdības labad.
Tas tiek pasludināts nepieciešamības dēļ.
Nekāds lēmums nespēs atgriezt laiku, ko zaudējāt.
Neviens spriedums nespēs mazināt jūsu sāpes.
Taču tiesa var
negrozāmi paziņot,
ka tiekat attaisnots,
un jūsu nevainīgums ir pierādīts.
Trīs, divi, viens.
Kamēr četri puiši, kas nepatiesi tika apsūdzēti
slepkavībās jogurta kafejnīcā, sēdē gaidīja attaisnošanu,
tika runāts par zaudējumu, par ģimenes un jaunības zaudēšanu.
Man ļoti žēl, ka tā notika.
Ja?
Un...
Moriss tevi nenodeva.
Forest, viņš nevēlējās tevi nodot.
Tu biji viņa draugs.
Ja?
Viņu pamatīgi
maldināja.
Vēlos, lai to zini.
-Labi? -Paldies.
Jā.
Vai vari to pielikt, neizkustinot...
Šim stāstam ir jaunas beigas.
SERŽANTE MELĀNIJA RODRIGEZA
Vieta tā pati, tikai beigas citas.
Izskatās labi.
Jā, diezgan taisni.
Jā.
LŪDZU, NEAIZTIKT
Subtitrus tulkoja: Malvīne Vernera