UBOJSTVA U AUSTINU OBJAVLJENA SU U KOLOVOZU 2025. KAO SERIJA OD 4 DIJELA.
MJESEC DANA KASNIJE, ODJEL ZA NERIJEŠENE SLUČAJEVE POLICIJE U AUSTINU
OBJAVIO JE VELIKI POMAK U ISTRAZI.
29. RUJNA 2025.
Da, ovo je zaista dugo bila noćna mora
za zajednicu u Austinu,
posebno za ljude koji s tim žive
već jako dugo...
KONFERENCIJA ZA MEDIJE
Dobro jutro svima.
Hvala svima što ste jutros ovdje s nama.
Više od tri desetljeća nakon zločina koji je oduzeo živote četiriju tinejdžerica
i zauvijek promijenio Austin. Naša srca još nisu zacijelila.
Još su slomljena zbog djevojaka koje smo izgubili.
Prije više od četvrt stoljeća...
GRADONAČELNIK AUSTINA
...u okolnostima sličnima današnjima...
rekao sam da je Austin te noći izgubio svoju nevinost kada su ti mladi životi...
...postali žrtve.
NEĆEMO ZABORAVITI
Vrijeme je prošlo.
Mi smo se promijenili, i grad se promijenio.
I premda se užas nije smanjio, niti je tuga manja,
napokon možemo duboko odahnuti...
olakšanje koje dolazi iz spoznaje.
Danas napokon imamo odgovor.
TKO JE UBIO OVE DJEVOJKE?
NAGRADA 100 000 DOLARA ZA INFORMACIJE KOJE VODE DO OSUDE
NEĆEMO ZABORAVITI
UBOJSTVA U AUSTINU
Nekad sam čuvala djecu u ovoj ulici,
i uvijek sam pokušavala zapamtiti koja je to kuća.
S desne strane je ulica koja se zove Sonora.
Mislim da smo je već prošli.
Ne poznajem ovaj kvart kao nekad.
ELIZINA SESTRA
Kad me detektiv nazvao u petak...
za par minuta više nisam čula što govori.
Moram to čuti deset puta
prije nego uopće znam što pitati.
Osjećam kako mi misli jure. Prošlo je tek tri-četiri dana
otkako sam dobila ovu novu informaciju,
pa znam da će se to slegnuti.
Ali trenutno samo osjećam... Da, kao da ne osjećam svoje tijelo.
Mislila sam da je dalje niz ulicu.
Nisam baš sigurna. Sjećam se velikog stabla, ali...
sad sam malo dezorijentirana.
Mislila sam da je bila vaza koja je virila. Dobro.
Trebaš li malo vremena nasamo?
Da, to bi bilo dobro. Samo par minuta. Možemo krenuti za minutu.
Došli su čak iz Austina da nam to kažu.
Osjećam neku otupjelost.
Mislim da je zato što je sve još novo.
U jednoj rečenici,
30 i nešto godina razmišljanja se promijenilo u...
„Ne, sve je potpuno drugačije.”
Kad su nam to objasnili, bilo mi ih je žao,
jer su to već morali reći svim drugim roditeljima.
Puno je ljudi kojima to moraš ponavljati.
Gledao nas je i rekao: „Imam dobre vijesti.”
A onda je nastala duga pauza.
To nikad neću zaboraviti. Rekao je:
„Znam tko je ubio vašu kćer.”
ODJEL ZA NERIJEŠENE SLUČAJEVE POLICIJE AUSTINA
Kad sam preuzeo slučaj početkom lipnja 2022.,
razgovarali smo o fizičkim dokazima i koliko su ograničeni.
LABORATORIJ
Jedna od rijetkih stvari bila je čahura kalibra .380 u podnom odvodu.
Bila je unesena u bazu ATF-a,
ali nikad nije dala rezultat.
Oznake su nam točno rekle o kakvom je oružju riječ.
To smo poslali na provjeru diljem zemlje.
Točno smo znali što tražimo.
Sustav se zove NIBIN,
Nacionalna integrirana mreža balističkih podataka.
Zamislite to kao nacionalnu bazu DNK,
ali umjesto DNK, to su ispaljene čahure.
Način na koji oružje drži čahuru
stvara mikroskopska oštećenja,
koja se zatim mogu uspoređivati
ako je isto oružje korišteno u drugim zločinima.
Pa sam pomislio: „Prošlo je dosta vremena.
Pretpostavljam da su podaci još uvijek u sustavu,
ali da provjerim,
možda sad možemo nešto s tim.”
Iz nekog razloga, ne znam zašto,
nešto mi je reklo da krenem tim putem.
Bila je unesena barem dva puta.
'97., pa opet 2007., i bez podudaranja.
Ako je prošlo toliko,
softver je danas svjetlosnim godinama od onoga kakav je bio.
Sad je to gotovo trodimenzionalno.
Dakle, 2. srpnja izuzeli su dokaz iz arhive.
I to poslijepodne su me nazvali,
a ja sam baš tada otišao na godišnji.
Sjedio sam na plaži u Port Aransasu,
i kažu mi: "Hej, sjediš li?"
Rekao sam: "Da, sjedim na plaži. Što ima?"
Pitao sam trebam li piće.
A on kaže: "Da, natoči si piće.
Imamo podudaranje."
S drugim neriješenim ubojstvom iz 1998. u Lexingtonu, Kentucky.
Ovo je 43-godišnja Linda Rutledge.
POLICIJA TRAŽI INFORMACIJE
Policija kaže da su 7. studenog 1998.
došli pomoći vatrogascima u Lexingtonu
u poslovnom prostoru.
Kad su stigli, pronašli su mrtvu ženu
u stražnjem dijelu trgovine, potvrđenu...
...kao Linda Rutledge.
Kad su pronašli Lindino tijelo u 121 Malabu Drive...
OČEVID NA MJESTU SMRTI
...utvrdili su ozljede nepovezane s požarom.
UBIJENA VATRENIM ORUŽJEM
Kod svakog požara pokrivamo sve moguće scenarije. To nam je posao.
Kad god pronađemo tijelo u sumnjivim okolnostima.
Smrt gospođe Rutledge proglašena je ubojstvom.
ŽRTVA UBOJSTVA
Nikad nije pronađen nijedan osumnjičeni.
Ova žena ubijena je u trgovačkom centru, u poslovnom prostoru,
trgovini slušnih pomagala njezinih roditelja.
Tu je dolazila nakon radnog vremena presvući se.
Konobarila je, i planirala se presvući
i izaći s prijateljima.
Stala je tamo, i nikad nije stigla do bara.
Kasnije te večeri ili rano ujutro, netko je prolazio i vidio požar.
Kao i u slučaju prodavaonice jogurta, vatrogasci su ugasili požar
i pronašli tijelo u stražnjem dijelu. Bila je pogođena u glavu kalibrom .380.
Kao i u prodavaonici jogurta, bila je seksualno zlostavljana.
Ulazna vrata bila su zaključana iznutra,
pa je počinitelj izašao na stražnja vrata,
a ako pogledate stražnji izlaz tog centra,
izgleda baš kao kod prodavaonice jogurta. To je kao uličica.
Većina takvih centara izgleda isto.
Vratio sam se s godišnjeg, i sastao se s policijom iz Lexingtona.
Pokušali smo pronaći bilo kakvu vezu.
Njihova čahura unesena je u sustav tek 2024.,
dakle prije godinu dana.
Do kraja tjedna
nismo imali nikakvu dodatnu poveznicu.
Znate, Lexington uopće nije bio u fokusu naše istrage,
i nisu imali nikakve veze s Teksasom.
Isto oružje, sedam godina kasnije, sličan obrazac.
Dogovorili smo zajedničku strategiju testiranja.
Jedna od stvari koje su imali bio je komplet za seksualni napad.
Mi nemamo DNK profil dovoljno kvalitetan za CODIS.
CODIS, kombinirani DNK sustav evidencije,
nacionalna baza podataka FBI-ja.
CODIS program je od početka imao mnogo uspješnih slučajeva.
Kako baza raste...
KOLEKCIJA DNK OSUĐENIKA
...raste broj riješenih zločina.
Potrebna je određena količina DNK-a i određena kvaliteta.
Treba imati...
tzv. puni CODIS profil da bi se mogao unijeti.
Djelomični ili degradirani profili daju lažne podudarnosti.
Rekao sam: "Mi nemamo CODIS profil.
Imamo samo Y-STR."
"Imate li vi Y-STR?"
Rekli su: "Ne, nemamo za ovaj slučaj."
Tužiteljstvo je zatražilo odgodu...
...da pregleda dokaze.
Y-STR profil ne podudara se ni s jednim optuženikom.
Može li se ikada napraviti šira pretraga u CODIS-u?
Jeste li to učinili
ili ćete u budućnosti?
Ne postoji baza podataka za ovu vrstu profila.
Ovo je Y-profil, i za njega nema baze.
Y-STR profili prate muški kromosom,
ali ne postoji automatizirana baza za pretraživanje.
Ne može se jednostavno učitati i stalno pretraživati...
jer Y-profil
nije jedinstven za pojedinca.
Dobivali biste podudaranja koja nemaju veze sa slučajem.
Ono što se može je ručna pretraga.
Uzmeš profil koji imaš i ručno ga uspoređuješ
s drugim Y-profilima u drugim slučajevima u državi.
Ako je počinitelj iz Kentuckyja,
možeš vidjeti podudara li se s poznatim počiniteljima tamo.
Tad sam rekao:
"Zašto to ne bismo napravili za cijelu zemlju?"
Ne prikupljaju svi laboratoriji ove Y-profile, ali sve više njih počinje.
Poslali smo upite diljem zemlje,
i svi su odgovorili negativno osim Južne Karoline.
Oni su imali podudaranje. 27 od 27 markera.
Y-profil iz seksualnog napada i ubojstva
u Greenvilleu, Južna Karolina, iz 1990.
DOPUNSKO IZVJEŠĆE
UBOJSTVO
KAZNENO DJELO SEKSUALNOG NASILJA
Rekli su da žele to provjeriti.
Moramo napraviti kontrolu kvalitete, provjeriti unos podataka,
jer uvijek postoji mogućnost ljudske pogreške.
Mislimo da je to zato što smo prvi to tražili.
Nikad prije nisu dobili takav zahtjev.
Morali su potvrditi da bi to mogla biti veza
sa slučajem prije nego podijele više informacija.
Rekao sam: da nema problema.
To su bila jako duga dva tjedna čekanja.
Kad sam razgovarao s detektivom tamo, nije znao ništa o našem slučaju.
Spomenuo sam: "Naše četverostruko ubojstvo..."
A on kaže: "Četverostruko? Kako misliš?"
Rekao sam da provjeri.
"Postoji čak i dokumentarac koji se sad prikazuje."
Mislim da je tada bila... treća epizoda.
"Ako želiš pohvatati konce,
postoji odličan dokumentarac na HBO-u. Ja sam u četvrtoj epizodi."
Onda me pitao:
"Jesu li žrtve bile vezane vlastitom odjećom?"
Rekao sam: "Da." A on kaže: "Da, i kod nas."
Mislim da su koristili njezine najlonke.
Tada sam shvatio: "U redu, na tragu smo nečega."
Poslali su mi izvješće u kojem piše:
"Ovo je potvrđena poveznica s Greenvilleom, Južna Karolina,
seksualni napad i ubojstvo."
"Ovo je broj slučaja i datum."
Guglao sam datum i "Greenville, Južna Karolina",
i naravno, to ubojstvo se odmah pojavilo.
U okrugu Greenville pronađena je ubijena žena.
To je Jenny Zitricki, zadavljena i silovana u vlastitom stanu.
Pronađena mrtva u kadi, dok je voda još tekla.
Nasilni serijski silovatelj i ubojica.
POTRAGA ZA SERIJSKIM UBOJICOM
Dakle, ta ručna pretraga...
pokazalo se da ne samo da to nitko prije nije tražio,
nego su dobili podudaranje sa serijskim ubojicom.
Istražitelji iz više država pokušavaju utvrditi
je li taj počinitelj povezan i s drugim slučajevima.
Opet, treba razumjeti
da tisuće muškaraca mogu imati isti Y-profil.
Zato u našem slučaju ne možemo samo reći da je to taj čovjek.
Ali počeo sam kopati dalje, stupio u kontakt...
s policijom Missouri koja je radila na još jednom slučaju,
dvostrukom ubojstvu, mislim da je bilo u ožujku '98.,
u New Madridu.
Nije "Muh-drid", nego "Mah-drid"? Uvijek pogriješim.
Sherry i Megan Scherer, majka i kći.
Suprug i sin su upravo otišli u grad,
i vratili su se 30-40 minuta kasnije.
Ne znamo kako je ušao, ali ubio ih je obje.
I seksualno zlostavljao Megan, dvanaestogodišnjakinju.
Dva sata nakon tog dvostrukog ubojstva,
pokušava provalu u kuću u Dyersburgu, Tennessee,
udaljenom oko 60 kilometara. Isti počinitelj.
Pokušava silom ući u kuću jedne žene.
Uspjela ga je zadržati vani,
ali on puca kroz vrata i pogodi je u ruku.
Isto oružje kao u ubojstvima Scherer.
Rekao je: "Imam cijeli dosje o tom čovjeku."
"Sve sam povezao jer sam znao da će se netko jednog dana javiti."
Teško je imati velika očekivanja u ovom slučaju,
jer je bilo toliko razočaranja na svakom koraku.
Misliš da će slučaj ići u jednom smjeru,
kreneš tim putem,
a završiš potpuno izvan teme.
Zato se moraš povući korak unatrag i sagledati sve objektivno.
Puno je tražiti od ljudi da i dalje budu zainteresirani
za slučaj star 34 godine.
Imam prijateljicu, među prvima koje sam nazvala tog jutra nakon ubojstava.
MAJKA JENNIFER I SARAH
Ona i njezina prijateljica svake godine o godišnjici odlaze do trgovine jogurtom.
34 godine dolaze tamo. Ja sam prestala ići odavno.
Rekla sam: "Preteško mi je. Mislim da ste lude."
Ali one to i dalje rade.
Rekla je da je ove godine bila velika gužva,
veća nego inače.
U SJEĆANJE
ZAUVIJEK U NAŠIM SRCIMA.
I zaista cijenim...
Ne želim da itko misli da to ne cijenim.
To je dio mog ozdravljenja, zbog ljubavi koju mi pružaju.
Ali nije riječ samo o nama. I zajednica mora zacijeliti.
Moraju i oni krenuti dalje.
'91. sam bio na poslijediplomskom, i trebao mi je novac,
pa sam kontaktirao prijatelja za posao sanacije,
čime se njegova tvrtka bavila.
Nazvao me 7. prosinca...
SOCIJALNI RADNIK
...i zamolio me da se nađemo ovdje, na...
lokaciji prodavaonice jogurta.
Objasnio mi je da će nadgledati
sanaciju prostora
i čišćenje same prodavaonice,
što je uključivalo skidanje svih gipsanih ploča
i potpuno ogoljavanje prostora.
Budući da sam imao neku povezanost s djevojkama
i osjećaj povezanosti s tim kvartom...
odlučio sam prihvatiti taj posao.
Jedan od uvjeta za radnike bio je
da nema šala...
ni prostog rječnika.
Već je dovoljno buke dok se sve ruši.
Nema potrebe da je dodatno stvaramo.
Bio je to težak posao,
jer to nije bila samo izgorjela trgovina,
nego mjesto tragične smrti...
što je u nekim aspektima usporavalo rad
i poticalo nas da mu pristupimo s poštovanjem.
To je bila povezanost koju nisam očekivao...
ali sam je prihvatio.
Na kraju, ne nevoljko,
gotovo sam osjećao da se ovdje mora nešto učiniti iz poštovanja.
Da to ne bude samo neka nasumična ekipa
koja će to odraditi bez razmišljanja,
nego da se napravi s dostojanstvom.
I...
bilo je to vrlo snažno iskustvo. Teško, ali snažno.
Vratit ću se malo unatrag i objasniti kako je identificiran.
Devedesetih je stalno selio.
Nije u CODIS-u jer su mu kaznena djela
iz vremena kad se DNK nije prikupljao.
SERIJSKI UBOJICA
Tako da je slobodno lutao, čineći silovanja i ubojstva,
kao nepoznati počinitelj.
Sredinom 2000-ih agencije počinju unositi stare slučajeve u CODIS,
i svi se počinju povezivati
s jednim nepoznatim, vrlo aktivnim ubojicom i silovateljem,
ali još ne znaju tko je.
Imate 1990. u Južnoj Karolini,
što se povezuje s ubojstvom u Missouriju, a zatim balistikom s Tennesseejem.
Zatim 1997., Memphis, taj DNK ide u CODIS.
U slučaju iz Memphisa provaljuje u kuću.
Unutra su četiri žene.
Upravo su došle kući.
Vidio je priliku.
Policija kaže da je pokucao na vrata
gdje su bile četiri žene i beba od devet mjeseci.
Tražio je pomoć oko torbice svoje žene,
zatim je uz prijetnju oružjem ušao i prerezao telefonske linije.
Uspio ih je sve vezati... sam.
To je bio ključni element napada.
Koristio je ljepljivu traku
i silovao najmlađu žrtvu, četrnaestogodišnjakinju.
Preživjele su, zar ne?
Sve su preživjele. Ne znam zašto ih je pustio.
Objavili su skicu.
Ali, znate, to su devedesete.
Nema podataka s mobilnih odašiljača.
Nema nadzornih kamera ni čitača tablica.
Nema stalnog praćenja na društvenim mrežama.
Da je bilo lako, slučaj bi bio riješen.
Ali između 2006. i 2017. slučaj stagnira.
Ovo je pravi dnevnik Jenny Zitricki.
Imena, mjesta, stvari koje je radila.
Sve do ovog datuma, 4. Tada je ubijena.
Tko zna je li neko od imena u dnevniku
povezano s tim.
Ovo je ogledalo iznad njezina ormarića.
Ubojica je ostavio poruku: "Ne diraj moju obitelj."
Osobna poruka upućena njoj.
Dakle, mislite da ga je poznavala.
Ali treba ostati otvoren, možda je to zavaravanje.
Točno.
A onda 2018., baš u vrijeme pojave...
-...genetske genealogije... -Serijski ubojica lociran...
NOVA TEHNOLOGIJA DONIJELA PROBOJ U SLUČAJU STAROM 26 GODINA
...putem genealoške baze.
Slučaj Golden State Killera riješen je time godinu ranije.
To je bila nova metoda.
Istražitelji su koristili javno dostupne DNK podatke...
OSUMNJIČENIK NA SUDU
...da identificiraju osumnjičenog.
Koristeći DNK s mjesta zločina star desetljećima,
koji su unijeli na javnu platformu
GEDmatch.
Navodno odgovoran za 12 ubojstava, 50 silovanja
i više od 100 provala u Kaliforniji.
Ljudi iz Missourija, Tennesseeja i Južne Karoline
rekli su: "Imamo dovoljno DNK-a, možda možemo to pokušati."
-I kontaktirali su Parabon Labs. -I ja ću izgraditi...
GENETSKI GENEALOG
...ta obiteljska stabla do prabaka i pradjedova.
Razvili su genealogijski profil...
...kako bi pronašli udaljene rođake.
Tada počinjete graditi obiteljska stabla
i gledati gdje se sijeku.
I to je vaš potencijalni osumnjičenik.
OSUMNJIČENIK PRONAĐEN PREKO GEDMATCHA
To je bio početak svega.
To je otvorilo vrata svim tim slučajevima 2018.
G. ZITRICKI UBIJENA JE
U GREENVILLEU, J. KAROLINA 4. TRAVNJA 1990.
Umjesto točnog podudaranja kao u CODIS-u,
tražimo rodbinske veze.
I obično su to vrlo udaljeni rođaci.
REZULTAT GENEALOŠKE ANALIZE
Djelomična podudaranja.
To su potencijalni izvori tog DNK-a.
Kad sam istraživala jedan od tih rezultata...
ŽENA UPUCANA, POBJEGLA
...pronašla sam članak.
Ovaj čovjek je osuđen za pokušaj ubojstva i silovanje
1985. na Floridi.
Odmah mi je upao u oči. Pa sam nastavila kopati.
Pronašla sam Facebook profil njegove kćeri.
Na fotografiji sam vidjela muškarca koji je jako nalikovao skicama.
NAPOMENA: NAOČALE S TANKIM OKVIROM I KAPA
Ne samo da je ličio,
nego je imao istu kapu i iste naočale.
Bio je dobar kandidat zbog svoje prošlosti.
ŽENA POGOĐENA U GLAVU POBJEGLA
Osuđen je na 12 godina...
NEDJELJA, 24. STUDENOG 1985.
...ali je pušten 1989., pa je slobodan 1990.
15. SIJEČNJA 1999. OSMRTNICA
Ali bio je mrtav.
Pokopan u Arkansasu.
I tako su dobili sudski nalog i ekshumirali ga...
unijeli njegov DNK u CODIS,
i savršeno se podudarao sa svim zločinima
o kojima smo govorili.
SLUČAJ RIJEŠEN
Serijski silovatelj u tri države...
Robert Eugene Brashers.
Nepoznati DNK profil prikupljen s Jennyna tijela i svih ostalih
pripadao je preminulom muškarcu,
za kojeg je sada potvrđeno da je Robert Eugene Brashers,
40-godišnjak iz Paragoulda u Arkansasu.
Svi ti slučajevi riješeni su 2018.
A sad, za naš slučaj...
vdobivam sve te informacije od tih ljudi
i pomislim: "U redu, ovo je vjerojatno naš čovjek."
Mislim, Robert Brashers imao je isti Y-STR, 27 od 27 markera,
i isti tip i model oružja kao u Kentuckyju.
A bio je serijski ubojica s vrlo sličnim obrascem kao u slučaju Austina.
Pomislio sam: "U redu, to je naš čovjek, ali nismo sto posto sigurni."
Što ako je ovo najbolje što ćemo ikad dobiti? Kako bih uopće složio...
Na kraju krajeva, to je i dalje slučaj temeljen na indicijama.
Moramo biti sigurni sto posto.
Jer netko je završio u ćeliji smrti,
a mi zapravo poništavamo 34 godine rada...
Imamo li dovoljno da to službeno kažemo?
Sada bih htjela predstaviti...
29. RUJNA 2025.
...detektiva Dana Jacksona, glavnog istražitelja.
Dobro jutro svima. Zovem se Daniel Jackson.
Ja sam glavni detektiv, kao što je rekla, i...
POMAK U SLUČAJU UBOJSTAVA
...na ovom sam slučaju od 2022.
Provest ću vas kroz to kako smo došli do mjesta na kojem smo danas.
Počet ću kratkim pregledom povijesti slučaja
i vratiti vas na 6. prosinca 1991.
Kao što vidite,
izgleda kao običan poslovni prostor u trgovačkom nizu.
Kupci su bili u prednjem dijelu.
A u stražnjem dijelu podmetnut je požar
i pronađena su tijela djevojaka.
Sarah, Eliza i Jennifer bile su zajedno,
a Amy je bila malo bliže prednjem dijelu.
Bilo je dokaza seksualnog napada. Sve četiri upucane su u glavu...
...pištoljem kalibra .22. A Amy je također upucana pištoljem kalibra .380.
U izvornom balističkom izvješću pisalo je da je, po svoj prilici,
korišteno oružje marke AMT, model Backup, kalibra .380.
To je poluautomatski AMT .380, model Backup.
Postojalo je jedno priznanje maloljetnika po imenu Maurice Pierce.
Osam dana nakon ubojstava,
Pierce je bio u Northcross Mallu s prijateljem Forrestom Welbornom.
Za pojasom je nosio pištolj kalibra .22.
Uhićen je i odveden u odjel za ubojstva,
gdje ga je ispitivao detektiv Hector Polanco.
POLANCO: Dakle, Forest ti je rekao da su zapalili tijela?
MAURICE: Da.
1999, Pierce, Forrest Welborn, Robert Springsteen, i Michael Scott
bili su ponovo ispitani.
Uspjeli su dobiti priznanja od Roberta Springsteena i Michaela Scotta.
Mislim da sam nekoga ubio.
Mislim da i ja to mislim.
Michael Scott dobio je doživotnu bez pomilovanja,
a Robert Springsteen smrtnu kaznu.
Dok su se žalili na presudu, izašla je važna presuda Vrhovnog suda.
PRESUDA PONIŠTENA
Teksaški žalbeni kazneni sud odobrio je novo suđenje Springsteenu i Scottu.
Molim vas, trenutačno bez komentara.
Do tada smo imali novu DNK tehnologiju zvanu Y-STR testiranje.
Sva četiri izvorna osumnjičenika isključena su iz tog profila.
-Dobrodošli kući, dečki! -Optužbe su odbačene.
Zatim su tijekom sljedećih godina
prikupljene stotine referentnih uzoraka.
Prvi službenici na mjestu događaja, obitelj, prijatelji, poznanici.
Mislim da smo tijekom godina testirali tri ili četiri stotine ljudi
u ovom slučaju.
Nedavno smo kontaktirali sve laboratorije u zemlji
koji rade Y-STR tipizaciju
i pitali mogu li ručno pretražiti naš nepoznati profil.
Dobili smo podudaranje.
Seksualni napad i ubojstvo iz 1990. u Greenvilleu, Južna Karolina.
To je bio profil koji su imali. "Robert Eugene Brashers."
Njegov Y-STR pronađen je na sljedeća tri mjesta.
To su tri kompleta za seksualni napad tih mladih djevojaka.
BRASHERSOV PROFIL NAĐEN JE U SLJEDEĆIM UZORCIMA
TRI Y-STR PROFILA IZ PRODAVAONICE JOGURTA:
Teško je biti sto posto siguran samo na temelju Y-STR-a.
Zato pokušavamo shvatiti kako prijeći iz "prilično smo sigurni da je on"
u "znamo da je on".
Počinjemo istraživati Brashersa,
što je radio u to vrijeme i gdje se nalazio.
8. prosinca 1991., manje od 48 sati nakon slučaja prodavaonice jogurta,
Robert Brashers zaustavljen je na kontrolnoj točki granične policije
dok je vozio prema zapadu autocestom I-10, između El Pasa i Las Crucesa.
Bilo je to nasumično zaustavljanje,
kao kad prolazite kroz graničnu kontrolu,
samo što je agent shvatio da nešto nije u redu.
Nije mu se svidjelo kako je Brashers odgovarao...
NERVOZAN
...provjerio je tablice i pokazalo se da je auto ukraden u Georgiji.
Ukraden je 29. studenog.
Tijekom tog susreta
kod sebe je imao i pištolj kalibra .380.
Taj pištolj .380 bio je model AMT Backup.
Isti kakav je balistika identificirala
kao oružje u prodavaonici jogurta.
Dakle, vozio je prema zapadu, odlazeći iz Teksasa s AMT .380 Backup
manje od 48 sati poslije.
Zato smo dodatne predmete odnijeli u DNA Labs International.
Ti su predmeti već ranije testirani tijekom godina.
Bili su sačuvani.
"Možda ćemo jednog dana moći nešto s ovim,
ali danas ne možemo. Samo bismo potrošili DNK."
Ne mislimo da ćemo ikad moći dobiti dovoljno DNK-a za unos u CODIS.
Ali ne moramo nužno unositi profil radi pretrage.
Trebamo samo dovoljno DNK-a za usporedbu.
Dakle, trebamo dovoljno STR markera za izravnu usporedbu
našeg mjesta zločina s Robertom Brashersom.
I to je trebalo biti to.
Na ovo smo uložili sve.
To je trebao biti posljednji pokušaj.
Ali bili smo prilično sigurni, s obzirom na tehnologiju i okolnosti,
da će ovo donijeti rezultat.
Jedna od stvari koje smo ponovno testirali bili su odresci Amynih noktiju
s obdukcije.
Uspjeli su dobiti dosta DNK-a iz odrezaka Amynih noktiju.
Izravno je uspoređen s Brashersom i podudarao se.
Vjerojatnost je 2,5 milijuna prema jedan da je riječ o DNK-u Roberta Brashersa
ispod Amynih noktiju, a ne neke nepoznate osobe.
U ovom trenutku nema fizičkih dokaza
koji povezuju Springsteena, Scotta, Piercea ili Welborna
s mjestom zločina u prodavaonici jogurta.
Nema ni dokaza koji povezuju četiri osumnjičenika
s Robertom Eugeneom Brashersom.
Preživjele žrtve Brashersova nasilja
uvijek su govorile da je djelovao sam.
Nikad nije bilo poznato da ima pomagača.
Želim još jednom naglasiti da je ovo kombinacija tehnologije,
dobrog policijskog rada više agencija, suradnje
i pravog trenutka.
Ovo se nije moglo dogoditi prije 2025.
Žao mi je što nam je trebalo 34 godine da dođemo dovde...
ali sada smo ovdje i...
Amyjini posljednji trenuci na ovom svijetu pomogli su nam riješiti ovaj slučaj.
Zato što se borila.
Hvala vam.
Jeste li uspjeli objasniti zašto je Brashers bio ovdje u Austinu?
Ne, ne znamo zašto je bio u Austinu. Nismo pronašli nikakvu poveznicu.
Još tražimo taj odgovor.
S obzirom na to koliko su se tehnike i tehnologija promijenile od tada,
možemo biti sigurni da se nećemo naći u situaciji
gdje se četiri osobe rano pogrešno optuže,
a onda se tek desetljećima poslije pronađe mogući pravi osumnjičeni.
Nijedan slučaj neće biti zatvoren...
NAČELNICA POLICIJE
...samo temeljem priznanja. Za to su potrebni drugi dokazi.
To se promijenilo, i stvari su se od tada promijenile.
Moj pristup bio je: "Neću slušati priznanja."
Nikad ih nisam slušao. Nikad ih nisam čitao, ni transkripte.
Prvi put sam ikakvu snimku tih priznanja čuo
u HBO-ovu dokumentarcu.
Jer moje je stajalište bilo: ne znam, ali ići ću tamo kamo me dokazi odvedu.
Postoji li još ovakvih slučajeva u Teksasu?
Mislim, on je već bio...
DOPISNIK, 48 HOURS
...u J. Karolini, Tennesseeju i Missouriju.
Je li to vjerojatno i tražite li takve slučajeve?
Rekao bih da je vjerojatno da postoje i druge žrtve,
s obzirom na ono što znamo.
Kad nije bio u zatvoru, činio je monstruozne zločine.
Prošli tjedan znali smo za tri ubojstva. Ovaj tjedan znamo za osam.
Reći da ne postoji deveta ili deseta žrtva... Siguran sam da postoji,
i radit ćemo na tome.
Vjerujete li da je pravda zadovoljena
ili ima još posla?
Nova analiza pokazuje da je čahura kalibra .380 pronađena na mjestu zločina
ključni dio napretka. Povezana je s pištoljem koji je Brashers imao
nakon potjere s vlastima blizu El Pasa.
Ne postoji DNK dokaz koji povezuje bilo kojeg od prvih sumnjivaca s ubojstvima.
Prilično ste zadovoljni što...
GLAVNI ISTRAŽITELJ
-...ponovno nosite tu košulju. -Jesam. Nisam je izvadio od 1999.
-Čuo sam riječi koje sam htio čuti. -Jeste?
Da...
da ona četvorica nisu bila umiješana.
Nije stvar u priznanjima, nego u dokazima.
Ali doživio sam ovaj dan.
Jako nam je drago što je ono što smo tamo radili...
-Da. -...pomoglo vama da dobijete odgovore.
Ono što proizlazi iz ovoga...
...isto kao kad smo mi riješili naše slučajeve, je tim koji je iz toga nastao.
A sada je i policija Austina dio tog tima. Kad se pojavi sljedeći slučaj...
-a mislim da hoće... -Da.
-Da, hoće. -Dobro.
Taj će tim nastaviti dalje i pomoći tim ljudima.
Tako sve dobiva zamah.
Čudan je to osjećaj. Određena tuga.
ODVJETNIK MICHAELA SCOTTA
Gubitak nikad ne nestaje za te obitelji.
Ali sada treba pogledati
kako je uopće moglo doći do tako strašnog istražnog propusta.
Te su obitelji patile zbog toga.
Druga mi je misao da ovdje zapravo postoji osam žrtava.
Osam žrtava, a još jedna od njih izgubila je život.
Maurice Pierce.
Samo se nadam da će doći dan kad će biti još jedna konferencija za medije
na kojoj će pokazati fotografije te četvorice mladića
i objasniti kako će ih obeštetiti.
Nema puno toga što je ostalo isto od 1991.
Bože, još više stanova.
Sve se promijenilo.
Ali osjećam kao da...
svi mi koji smo bili na originalnom mjestu zločina
i naši napori napokon su potvrđeni.
Nismo obrađivali mjesto zločina po standardima iz 2000. ili 2010.
Obrađivali smo ga po standardima iz 1991. i čak otišli dalje od toga.
Napravili smo najbolje što smo mogli s onim što smo tada imali.
Ispostavilo se da smo ga možda mogli riješiti
da je granična policija pročitala teleks koji smo poslali.
Rekli smo da tražimo pištolj .22 i AMT .380 Backup.
Ali valjda nije bilo suđeno.
Zanijemio sam.
Bio je to šok.
Serijski ubojica, stvarno?
Bilo je...
AMYN OTAC
...još uvijek teško pojmiti. Čisto zlo.
Ušao je tamo. Novac ga nije zanimao.
Nije bio drogiran. Nije bio pod alkoholom.
Bio je, više-manje, pri zdravoj pameti i...
jednostavno je volio ubijati.
Mogla sam razumjeti pljačku koja je pošla po zlu...
AMYNA MAJKA
...nešto takvo.
Ali da netko uđe s takvim načinom razmišljanja... teško mi je prihvatiti
da postoje takvi ljudi.
Sudac je zakazao ročište za 19. veljače.
Podnijet ćemo zahtjev kojem će se država pridružiti
kako bi se proglasilo...
UDOVICA MAURICEA PIERCEA
...da je on zapravo nevin i da je oslobođen.
Sudac će to službeno potvrditi i potpisati odgovarajući nalog.
To ćemo potkrijepiti dokazima,
vrlo jasno pokazujući svijetu i službeno...
KĆI MAURICEA PIERCEA
...da su nevini,
i da je to istina ne samo izvan razumne sumnje,
nego i uz moralnu sigurnost.
Volio bih da dio tog ročišta bude i pitanje što je pošlo po zlu.
Kad se avion sruši...
FAA pokrene opsežnu istragu.
Mislim da je ovo slično tome.
Cijeli ovaj strašni, tragični slučaj...
bio je poput strašne avionske nesreće.
Ovdje postoji ogromna nepravda koju treba ispraviti.
Upoznali smo se u osnovnoj školi. Imali smo 13 i 14 godina.
Praktički smo stalno bili zajedno.
Znate, rano smo dobili dijete.
Vjenčali smo se s 21 i 22 godine.
Nedugo nakon toga dogodilo se sve ovo.
Ja sam imala 23, a on 24 godine kad su ga priveli.
8 GODINA NAKON POLICIJA UHIĆUJE 4 OSOBE
6. listopada 1999. Specijalci su bili tamo.
Izašla sam praktički u spavaćici,
jer sam čula svu tu galamu.
Nakon gotovo osam godina, policija je uhitila osumnjičene.
Sve je djelovalo nestvarno.
Zaista misliš da se to ne može dogoditi
bez dokaza.
-Pierceova supruga nije htjela govoriti. -Recite nam o suprugu?
-Bez komentara. Bez komentara. -O vašem suprugu?
-Istraga je završena... -Odvela sam je u školu.
Ravnateljica me nazvala jer su se novinari pojavili
u njezinoj osnovnoj školi.
Tad sam shvatila da je više ne mogu slati u školu.
A onda se sve promijenilo. Morala sam biti dostupna za sud.
Nisam zapravo mogla raditi.
Napokon se, nadamo se, može početi...
Mislim da je stvarno vjerovao da će otići tamo
i da će ga pustiti.
Nije očekivao da će tri i pol godine
čekati suđenje u zatvoru.
Držali su ga u samici dvije godine.
Bio je vani samo jedan sat dnevno, i tada bi me zvao.
Nije vidio sunčevu svjetlost osim kad bi išao na sud.
Nestalo je svjetla iz njegovih očiju.
Promijenile su boju i više se nikad nisu vratile.
Meni su djelovale nekako mutno sive.
Prije je imao prekrasne, jarko plave oči.
Više nije bio isti. Nije bio ista osoba.
Izgubila je djetinjstvo sa sedam godina, kad su joj odveli oca.
Čak se i ona promijenila.
Veseliš li se vidjeti svoju kćer?
Kad sam uhićen, tvrdio sam da sam nevin
po svim optužbama protiv mene,
i danas stojim ovdje s istom tvrdnjom.
Nije doživio ovaj dan.
Nije dočekao reći svijetu da je cijelo vrijeme bio nevin.
Trenutačno nemamo dovoljno dokaza da ga osudimo,
ali život je dug.
U vijestima to izgleda kao crtica: "Bio je u zatvoru tri godine."
Ali to je bila stalna tama, a kad je izašao,
stalno se borio s tim oblakom
i pokušavao ga nadvladati...
...zatražiti odbacivanje optužbi do daljnje istrage.
Nastavljate li pokušavati usporediti DNK s drugim mogućim osumnjičenicima,
osim onih iz dojave o Mauriceu Pierceu?
Naš fokus i dalje ostaje na osumnjičenicima koje imamo.
Nema nikakve sumnje...
DETEKTIV
...da su ti osumnjičenici i dalje fokus naše istrage.
Morati živjeti s tim... To mu je ostalo u dosjeu,
uz napomenu "do daljnje istrage" za četiri ubojstva.
Stvarno imam osjećaj da su krenuli na njega i nikad nisu odustali.
Uvijek se jako bojao policije.
Mislio je da će ga jednog dana uhvatiti zbog tih ubojstava.
I jesu. Na kraju jesu.
Policajac je uspio ispaliti...
OSUMNJIČENIK MRTAV
...jedan hitac koji je pogodio osumnjičenika.
Ali to mi i dalje ne djeluje kao prava pravda.
I želim biti obzirna prema svima, ali...
moj tata se nikad neće vratiti.
Za njega je malo prekasno.
Gle, tamo je Eliza.
...sedam sedamdeset pet, gotovo. Sedam sedamdeset pet, 375. Tri pedeset...
Za mene...
19:35 11. PROSINCA 1990.
...FFA je mjesto... Pa...
Sad je vidim na njezinom malom pastuhu,
kako odvaja tele...
na konju.
Te su djevojke još uvijek s nama.
-Bok! -Bok!
Bok!
Sjećanja na njih blijede, znate. Nema ih već tako dugo.
Ali meni će uvijek biti djevojčice.
I dalje se smijem stvarima koje su govorile ili radile.
Bile su zabavne.
Prošli put kad smo bili ovdje,
počeli ste govoreći
koliko je godina, dana i mjeseci
prošlo otkako je Amy umrla.
Razmišljate li još uvijek tako?
Ne, više ne brojim dane.
Gotovo je.
Osjećate li se drugačije radeći ovaj intervju
nego prije tri godine?
Je li drugačije, samo zbog toga što sada znate?
Ne znam, još uvijek sam nekako otupjela.
Ali mislim da sigurnost, sama spoznaja, ipak pomaže, da.
Postoje dokazi, čvrsti dokazi.
Prije nismo imali takve čvrste dokaze
na kojima bismo radili.
A meni je to velika stvar, znate?
To je kraj.
Kraj pitanja i nagađanja.
Kao da 30 godina hodate napeti...
AMYN BRAT
...a onda se odjednom možete opustiti.
To je drugačiji osjećaj.
Pretpostavljam da stresa i tog "ne znam..."
više nema.
Bila sam u šoku dan ili dva,
a tek tjedan dana kasnije shvatila sam
da mi se srce ponovno otvorilo, a nisam ni znala da je bilo zatvoreno.
Mislila sam da sam odradila dobar posao
i prošla kroz sve to, ali ovo mi je promijenilo srce,
i ja... ja...
Ne mogu opisati koliko sam zahvalna.
Zahvalna. Toliko zahvalna.
Nisam to uopće očekivala od svega ovoga...
Ali dobila sam to.
To je toliko dragocjeno dobiti, jer mnogi ljudi to nikad ne dobiju.
Ali mi jesmo. Dobili smo zaključak.
Tu strašnu riječ koju nitko ne voli koristiti.
Ali mi smo je dobili. I...
život mi je dobar.
Svake godine odlazio sam
i uređivao grobove djevojaka.
Ići ću i ove godine. Ali sada sam toliko miran da sam spreman...
spreman nastaviti sa svojim životom, zabavljati se
i raditi stvari koje želim.
I one su tako mirne... Osjećam kako Amy želi
da to učinim.
Možda više neću toliko brinuti o tim grobovima
jer su sada same.
I osjećam da su u miru.
Nisam ni znao koliko sam ljut. A onda sam shvatio:
"Prokletstvo... bio sam...bijesan jako, jako dugo, a da toga nisam bio svjestan."
Drugačije sam gledao svoju djecu, ženu.
Sve što sam gledao bilo je drugačije.
Valjda ću sad morati pronaći nešto drugo zbog čega ću brinuti.
Samo... jednostavno...
Možete ponovno disati...
jer sada znamo istinu.
Ali prije ste isto mislili da znate istinu.
Zanima me što je to
što vam sada donosi mir?
Ta sigurnost? Ili...
Zbog dokaza. Sad znamo.
I znamo.
Znam da ste mislili da su Robert Springsteen
i ostali dečki to učinili,
ali tada niste bili u miru.
A sada jeste.
Iskreno, ni ja to ne razumijem.
Razmišljate li sada o četvorici mladića koji su optuženi?
Ne. Mislim... To zvuči hladno, zar ne? Ne, to radim radi vlastite zaštite.
Ne želim se uvlačiti u emocionalnu traumu
kroz koju su prošli.
Već sam puno toga prošla, ne želim nositi i to.
A mislim, strašno je. To što se njima dogodilo bilo je strašno.
Razmišljate li o mladićima
koji su godinama bili optuženi
ili ste ih izbacili iz glave?
Ne. Oni...
oni više nisu dio ovog slučaja.
Ne idem u to.
Mislim, znam da su patili.
Ali moja patnja potpuno je drugačija od njihove,
i moram se nositi sa svojom boli.
Zapravo ne razmišljam o tome.
Ponekad pomislim
da su loše prošli.
Dvojica su priznala i završila u zatvoru. Dvojica nisu i nisu završila u zatvoru.
Tako da, u mojoj glavi, ona dvojica koja jesu...
nisu si pomogla.
Ne znam... jednostavno još nisam došao do toga.
Kad sve bude završeno,
kad se potvrdi da to nisu bili oni,
i kad sudovi to službeno potvrde...
oni nisu... Pa, ne mogu to reći.
Što?
Htio sam reći da se nisu doveli u situaciju,
ali na neki način jesu.
Izvorni istražitelji... Kako su to rekli?
Bilo je određenih propusta u slučaju, da.
Mogli smo uzeti bilo koje priznanje koje smo imali,
dobiti nalog za uhićenje
i tek kasnije brinuti o dokazivanju slučaja.
To nije baš dobro završilo za Paula i ostale.
Što bih trebala pitati Johnsona?
Isto što uvijek pitate mene. "Kako se sada osjećate?
Što bi sada željeli reći Mauriceu Pierceu?"
S obzirom na to...
Mislim da je rekao da ga zapravo nije briga
je li mrtav ili nije.
"Koje su vaše misli sada?"
Maurice je možda mrtav, ali Robert Springsteen je još živ,
kao i Michael Scott... i Forrest Welborn.
"Svi su još živi. Što biste im željeli reći?"
Možda ih je porota proglasila krivima
zbog načina na koji su dokazi predstavljeni.
Imam tri konja ovdje.
Ne dobivaju baš puno pažnje.
Nije me previše briga
što javnost misli o mojoj istrazi.
Kod ovakvog slučaja,
gdje je s mjestom zločina povezana osoba koju nismo istraživali...
GLAVNI ISTRAŽITELJ
očekujem da će ljudi koji su zabrinuti...
propitivati prethodnu istragu koja nije dovela do tog čovjeka.
Ali gledao sam konferenciju za medije,
i ono što je tamo rečeno apsolutno upućuje na to
da je taj novi čovjek bio tamo i sudjelovao.
Ali ne mislim da to dokazuje
da drugi ljudi,
ili možda čak oni protiv kojih smo podigli optužnice, nisu bili tamo.
To što je on bio tamo
ne znači nužno da naši ljudi ili neki drugi nisu bili tamo.
Šokiralo me to što je rekao da nikad nije slušao priznanja.
Mislim da je ležala na trbuhu.
Kao...
da je poslušao priznanja
ili pročitao istrage vezane uz ta priznanja,
postojale bi stvari koje se ne bi mogle objasniti
time da naši dečki nisu bili tamo.
Zašto mislite da nitko od njih nije spomenuo Brashersa
u ijednom priznaju?
Kao, nitko nije rekao:
"Bio je tamo još jedan muškarac koji ih je silovao."
Nitko to nije rekao.
Nitko to nije rekao baš tako.
Jedino što smo mogli zaključiti
jest da je osoba koju ne identificiraju
bila toliko loša i zastrašujuća da bi radije šutjeli.
Radije bi otišli na smrtnu kaznu nego ga spomenuli? Mislite?
Itekako moguće.
Takva osoba mogla bi prestrašiti te male tinejdžere.
Ako su svi imali neke veze s odlaskom u prodavaonicu jogurta
i bojali ga se pa nisu htjeli uprijeti prstom u njega,
rekli bi: "Dobro, neću optužiti njega, optužit ću Forresta.
On nikoga ne plaši."
Meni to ima neki stari austinski štih.
Znate, znam da se pušta puno country glazbe,
ali ne pušta se samo to. Samo... ne znam.
Podsjeća me na stara vremena, nekako.
Ovo su chile rellenos s piletinom.
A ovo je povrće s tjesteninom.
Ali ovo je bila ponovljena narudžba.
-Od koga? -Od Forresta.
Živjeli smo nedaleko od Northcross Malla.
Zapravo sam morala otići po njega u centar za maloljetnike...
MAJKA FORRESTA WELBORNA
...jer su on i Maurice bili u Northcross Mallu.
Kad sam stigla, rekli su mi da Maurice ima pištolj kod sebe.
Pokupila sam Forresta i odvela ga kući.
Tek smo kasnije saznali da ih ispituju
o ubojstvima u prodavaonici jogurta.
Išao bi pješice u školu, a vani bi bio parkiran auto.
Detektiv bi izašao i rekao: "Ulazi u auto. Idemo se provozati."
Imao je 15 godina.
Nije znao da ne mora ući u auto i poći s njim.
Nije imao što skrivati.
Znali smo da ispituju puno djece.
Mislim da nisam shvaćala koliko je to ozbiljno.
Detektivi su ga doveli do moje kuće i rekli:
"Imamo dva priznanja i uhitit ćemo ga za dva tjedna.
Forrest ima priliku spasiti se,
zato ga morate nagovoriti da prizna."
Tako sam dva tjedna, svaki dan,
vsjedila s njim u njegovoj trgovini jer sam htjela biti sigurna da je dobro.
Onog dana kad sam se vratila na posao, uhitili su ga.
Nema trenutka kad to nije prisutno.
Želim da nestane.
I dalje je jako teško uopće govoriti o tome ili razmišljati o tome ili...
Ljudi su mi pokušavali reći da bih trebao slaviti,
ali još nije gotovo, znaš.
Ovo nije trenutak za slavlje.
Nadam se da svi vjeruju da nisam bio tamo, znate.
Puno ljudi...
misli da sam ubojica.
I morao sam se nositi s tim.
Izgubio sam poslove, veze, izgubio prijatelje. Znate.
Bilo je stvarno teško.
Što si zapravo radio te noći,
-tog petka? -Ha?
Tog petka.
Tog petka?
Kako to misliš?
15. PROSINCA 1991.
Kako si se osjećao?
Izdano. Tad mi je bio najbolji prijatelj.
I to što je pokušao reći da sam bio tamo i sudjelovao u tome
bilo mi je potpuno suludo.
Tu sam izgubio...
Izgubio sam puno nade u ljude, posebno u prijatelje.
Nisam više mogao nikome stvarno vjerovati.
Na kraju sam napustio osmi razred...
jer jednostavno nisam mogao.
Žao mi je.
Vratio sam se sljedeće godine.
Ali ostao sam samo nekoliko mjeseci i otišao.
Kad su objavljena uhićenja i kad su svi govorili...
Rekli su da ste to učinili '99.
Sjećaš li se tog razdoblja?
Da.
Možeš li govoriti o tome?
Da.
Samo trenutak.
-Jesi dobro? -Dobro sam.
Dobro. Samo sam morao udahnuti.
Da, jako je teško.
Znam. Stvarno mi je žao.
Pa, došli su... Imao sam radionicu u Lockhartu
dok sam radio automehaniku.
Došli su i opkolili mjesto
te me uhitili, odveli me iz moje radionice
i optužili za zločin.
Na kraju sam izgubio tu radionicu.
Mislio sam da idem u zatvor do kraja života zbog nečega što nisam učinio.
Mislio sam da je gotovo.
Jeste li ostali prijatelji s Mauriceom nakon toga?
-Ne. -Da.
Više nisam htio razgovarati s njim i nikad nisam.
Sad mi je teško nekoga pustiti toliko blizu.
I, znate, imam prijatelje, ali nisu baš bliski.
Ako pronađem nekoga kome se sviđam,
onda mu među prvim stvarima moram reći
da sam bio...
upleten u sve ovo s ubojstvima u trgovini jogurtom. I...
Obično to ne završi baš dobro.
Koja ti je dosad bila najduža veza u životu?
Šest mjeseci.
Pokušavao sam, ali...
Mislim, znate, to je najgori zločin u Austinu.
Pa, kad se upetljaš u to... Nikad zapravo nisam bio oslobođen.
Nikad nisam imao nekoga tko bi javno rekao:
„On je nevin”, da to svima obznani.
Kad si čuo da je Mauricea ubila policija,
kako si se osjećao zbog toga?
Znaš, žao mi je njega i njegove obitelji.
Ali ipak, toliko sam dugo bio ljut na njega
zbog onoga što je rekao detektivima, a mislio sam da smo najbolji prijatelji...
A što je s Robom i Mikeom?
Kako se osjećaš prema njima?
Nije me briga za njih.
Bilo tko tko pokušava reći da sam bio tamo i da sam to učinio...
Nema smisla da razgovaram s njima ili da imam ikakve osjećaje prema njima.
Znam da je grozno to reći, ali...
Nimalo me ne pogađa što su završili u zatvoru,
zbog onoga što su pokušali učiniti meni, pokušali me strpati tamo.
Policija me stalno zaustavljala, jednom tjedno.
Bio sam u pritvoru 50 puta
zbog gluposti.
Ne znam što će to promijeniti, ali...
možda jednog dana.
Postoji...
Te četiri djevojke nisu bile jedine koje su izgubile živote.
Ne.
Što vam sada znači pravda?
Pa, u našem slučaju, osoba koja je ubila našu kćer...
postoji pravda jer njega više nema.
Što mislite o Brashearsu?
Ne mislim ništa.
Ne doživljavam ga kao čovjeka.
On je razlog za sve, i to je to.
Trenutačno je čudovište i meni je to u redu.
Samo osjećam da postoje zli ljudi.
Ne znam što ih čini takvima.
Ne želim trošiti previše vremena razmišljajući o njima
ili pokušavajući ih razumjeti ili kakva je njihova životna priča.
Čini se da ste osjećali puno mržnje
prema toj četvorici mladića, ali ne osjećam to za Brashearsa,
ne čini se da osjećate toliko animoziteta prema serijskom ubojici.
Jesam li u krivu?
Jesam li nešto krivo shvatio?
Valjda zato što je mrtav.
Tu dolazi sav mir.
Više nikoga neće ozlijediti niti učiniti nešto nekome drugome.
Samo želim znati kakav je život imao da je postao takav.
Djeca se ne rađaju zla.
Mi ih učinimo takvima, i želim znati što se dogodilo.
Zar nije bio dovoljno grljen? Zar nije bio dovoljno voljen?
Ili je jednostavno odlučio
da ga nije briga ni za koga osim za sebe, negdje putem?
Znate, on je jedan od onih serijskih ubojica koji nije želio biti slavan,
nije želio da se zna za njegove zločine.
I sada kad je ozloglašen,
zanimljivo je razmišljati što to zapravo znači,
koliko se energije ulaže u razmišljanje o njemu u ovom trenutku.
Nije važno.
Koja je svrha trošiti toliko vremena i energije razmišljajući o njemu?
Volio bih da se i ja tako osjećam, jer sam opsjednuta njime,
i provela sam tisuće sati istražujući ga.
Identificirao sam mnogo serijskih ubojica, ali nisu mi se svi uvukli pod kožu.
Ovaj tip je bio nevjerojatno zao, nevjerojatno nasilan.
Doslovno mi je progonio snove.
Imala sam osjećaj da njegova priča nije završena
i da drugi ljudi još uvijek čekaju odgovore.
Moja dugogodišnja opsesija navela me da razgovaram s ljudima koji su ga poznavali,
jer osjećam da bi svaki mali trag
mogao dovesti do još jednog slučaja za koji je odgovoran.
Imam osjećaj da imam više papirologije o svom ocu nego o bilo čemu drugome.
Imam jednu fotografiju sebe i svog oca, a to je ona obiteljska fotografija
koja je, naravno, posvuda po internetu.
Ova fotografija snimljena je u ljeto 1997.
Fotografija je nastala one noći kad smo se preselili u Arkansas.
Nisam znala ništa, ništa loše o svom ocu.
KĆI ROBERTA BRASHERSA
Tek sam ga kratko prije toga upoznala.
Jednog dana dovezao se i rekao: „Bok, ja sam ti otac.”
Mama je rekla: „Hej, ovo ti je stvarno tata.”
I onda je to moj tata. A onda je ubrzo nakon toga mrtav.
Dok sam odrastala, bila sam okružena
čudnim ljudima više nego normalnima.
Kriminalci, ljudi koji...
Ono, čudni osjećaji koje imaš kraj određenih ljudi,
to je meni bilo normalno.
Moja majka nije bila baš sjajna osoba.
Pa ako su ljudi od kojih potječeš takvi,
kako onda znaš?
Teško mi je bilo razlikovati to dok nisam odrasla.
Meni je normalno da se ljudi loše odnose prema tebi.
Jako dugo takav mi je bio život.
Jedini dio mog života za koji sam mislila da je normalan
zapravo se sad pokazao kao laž,
jer je to bilo razdoblje mog života kad sam bila s ocem.
Evo ga. Idemo.
To kratko vrijeme otkad sam ga upoznala do njegove smrti,
bilo je najbolje razdoblje u cijelom našem životu.
Ništa nam nije nedostajalo. Nismo ništa preispitivali.
Nismo bili povrijeđeni,
kao da nas nikad nisu dirali muškarci ili išta slično.
Mama nas nije napustila.
Bili smo kao ona obitelj s bijelom ogradom,
ono, tri kćeri, otac koji ide na posao,
majka koja ide na posao.
Imali smo roštilje, rođendanske proslave...
baš normalno.
Mnogi će vam reći
da nikad ne biste pomislili tko je moj otac,
ali bio je vrlo zao čovjek.
Ispostavilo se da je bio u bijegu zbog provale u ženinu kuću
1998., za uskrsni vikend.
Bilo je uskrsno jutro kad su ga uhvatili. „Zašto nisi doma?”
Kod kuće imaš troje djece. Uskrs je.
Čekaj, čija je ovo kuća?
1998. je... Provala u...
PROTUZAKONITI ULAZAK
...tuđu kuću u kojoj je prije radio.
Provalio joj je u kuću i prerezao telefonsku liniju.
Imao je pribor za ubojstvo. Namjeravao je ubiti tu ženu.
Zašto? Ne znam, nije mu ništa učinila.
-Kakav pribor? -Pribor za ubojstvo.
Što je to?
Imao je crne rukavice, vezice, pištolj.
Imao je više takvih kompleta.
Ostavio je pištolj tamo, uhićen je,
nazvao je moju majku i rekao joj gdje je pištolj.
A moja majka nazvala je djeda
i djed je otišao po taj pištolj.
Moja majka i djed morali su nešto znati.
Kao da postoje ljudi kojima je, dokle god ne diraš moju obitelj.
I toga se bojim. Bojim se da je to istina.
Inače, dok nije bio u bijegu, zvali smo ga Robert ili Tata.
Ali kad je bio u bijegu, rekli su nam da ga zovemo Mitch.
Ono, prije nego što bismo išli jesti,
stavio bi malu periku jer smo znali da je „u bijegu”.
nije smio izgledati kao on.
Odijevao se kao žena i pljačkao Shoney's i Waffle House restorane
usred noći.
Otišao bi na probnu vožnju autom pa utisnuo ključ u tu masu
da napravi kopiju ključa i te noći ukrao taj auto.
Mislim, svašta je radio,
ali ne biste pomislili da je ubijao ljude.
Sjećam se kad su bila Schrerova ubojstva,
kad je prilog bio na televiziji i moja se majka prepala.
A on je rekao: „To se ovdje nikad ne bi dogodilo.”
Da, jer si ti to napravio. Ali bio je potpuno nonšalantan.
TKO JE ROBERT EUGENE BRASHERS?
Nemoguće je znati koliko je još zločina počinio
za koje nitko neće saznati.
S tim se pokušavam pomiriti.
Ako moram živjeti s tim svaki dan,
barem moram znati da sam tim ljudima rekla da mi je žao.
Da nekome tko mu je krvni rod žali zbog onoga što je učinio.
Ne želim nikoga uznemiriti time što ću im se javiti.
Nikad se nisam javila obiteljima Schrer,
ali jesam članovima obitelji u Južnoj Karolini i Austinu...
i rekla im da mi je žao.
Želim prekinuti što više generacijskih prokletstava mogu.
Ovo je bilo za dvojicu muškaraca koji su lažno optuženi
za zločine mog oca u Austinu, Texas.
„Bok, zovem se Deborah Brashers
i razumijem da riječi koje ću izgovoriti
vama možda neće puno značiti.
Nisam ja uzrokovala bol i patnju koju ste proživjeli,
ali ja sam potomak osobe koja jest.
Ne mogu ni zamisliti kroz što ste sve prošli od 1999.
Postupci mog oca toliko su vam toga oduzeli.
Iako nisam sudjelovala u njegovim odlukama,
i dalje duboko žalim zbog boli koju su vam nanijeli njegovi postupci.
Htjela sam vam se javiti i priznati što se dogodilo
te vam reći da netko prepoznaje nepravdu koja je učinjena,
da niste zaslužili to što vam se dogodilo
i da mi je žao zbog svega što ste zbog toga izgubili.
S poštovanjem, Deborah Brashers.”
Trebalo mi je nekoliko dana da to napišem,
ono, da točno napišem što želim reći.
Morat ću to isprintati i poslati im.
Ovo je neposredno prije nego se pojavio.
-Hoćeš probati? -Da.
Dobro, dobro, probajmo ovaj.
Nisam razgovarala s dečkima.
Evo ga.
Nadam se da im ova vijest donosi barem malo mira.
FILMAŠICA IZ AUSTINA
Ne mogu zamisliti kako je to nositi takav teret,
kad čak i ljudi koji kažu da misle da si nevin
-možda zapravo ne vjeruju u to. -Dođi gore.
Nisam mislila da su to učinili.
-A onda se opet pojavilo pitanje. -Dođi gore, mama.
I bila sam stvarno uvjerena.
-A pitanje je i dalje bilo tu. -Mama, jesam.
Provela sam puno vremena s Robertom Springsteenom.
Nosio je tu napetost s toliko dostojanstva.
A sad kad sigurno zna da to nije učinio,
kako nije najljuća osoba na svijetu?
I nije. Nije ljut.
Kako znate?
Jer sam ga izravno pitala.
Nisam ljut, nisam... Kao što ste vidjeli, nisam baš...
Nisam baš emotivan oko toga niti toliko ljut,
ili ono, pustio sam sav taj bijes.
Rob i ja provodili smo puno vremena sami.
I da sam mislila da je ubojica, ne bih to radila.
A onda, kad je riječ o Michaelu Scottu, kaže,
„Mislim da sam možda imao neke veze s tim.”
Baš su me zeznuli.
Nije, pa je još uvijek...
Čak ni u vlastitom umu ne može vjerovati sebi.
Sad si može potpuno reći: „Nisam.”
Dobro, idem za tobom.
Lijepo.
Osjećaš li se drukčije sad kad znaš da je to Brashers?
Da je još živ, bojala bih se za sve.
Snaga prisutnog zla je zastrašujuća.
Lijepo.
S jedne strane, olakšanje je što je gotovo i da je mrtav.
Ali antiklimaktično je što je mrtav.
Imam osjećaj da je oduvijek bio nepoznanica i da je to i ostao.
Samo je nekako protutnjao gradom
i izazvao puno razaranja mnogim ljudima.
Nakon što sam ga identificirala 2018.,
počela sam tražiti neriješene slučajeve na svim mjestima gdje je živio.
Zato sam bila razočarana
što nisam pomogla riješiti slučaj trgovine.
Nisu imali dovoljno DNK-a da provedemo genetsku genealogiju.
18. VELJAČE 1992. - UHIĆEN
Da sam barem tada znala
da je ono zaustavljanje na granici Teksasa u prosincu,
sve bi bilo drukčije.
Odmah bih znala
da je vrlo ozbiljan osumnjičenik u slučaju trgovine jogurtom.
Dakle, vraćamo se na 8. prosinca 1991. On napušta Teksas.
Te noći završava u zatvoru zbog ukradenog kamiona
i posjedovanja oružja kao osuđeni kriminalac.
Netko mu pet dana kasnije plaća jamčevinu.
Netko mu plati jamčevinu, ne znam tko.
I onda premotajmo par mjeseci unaprijed.
U veljači '92. uhićen je u okrugu Cobb,
u Georgiji, u ukradenom vozilu iz Tylera u Teksasu.
Dakle, u biti izađe uz jamčevinu, vrati se kroz Teksas,
ukrade još jedan kamion i završi u Georgiji gdje ga uhite.
DRŽAVA GEORGIA PROTIV ROBERTA E. BRASHERSA
Mislim da je tad imao provalnički alat, skener i lažnu policijsku iskaznicu.
SKENER, KNJIGA POLICIJSKIH ŠIFRI, RUKAVICE
Mislim, kao, periku.
OVIME SE NAREĐUJE UHIĆENJE ROBERTA EUGENEA BRASHERSA
Posjedovanje oružja od strane osuđenog kriminalca
i dobije pet godina zatvora.
Kad bude osuđen, pištolj kalibra .380 dobiva njegov otac.
Njegov otac uspije ga izvući iz policijskog pritvora.
Razgovarajući s tipom iz ATF-a, rekli su: „To nije lako.”
„Moraš ispuniti hrpu papirologije. Baš je gnjavaža.”
A govorimo o, ono, pištolju od možda 75 dolara.
Dakle, kad izađe '97., vrate mu pištolj.
Ali isprva nismo mogli vjerovati, no to nas je zapravo dovelo
do toga da pomognemo riješiti druge slučajeve jer je zadržao pištolj.
Nikad ne bismo povezali te slučajeve s Kentuckyjem.
Ne bismo dobili nijedan pogodak
jer bi pištolj još uvijek stajao u federalnoj arhivi.
Potpuno neočekivan slijed događaja doveo je do svega ovoga.
A onda u siječnju '99.,
policajci prolaze parkiralištem
motela Super 8 u Kennettu, Missouriju...
i vide auto koji se nekako ističe.
NEMA STRAŽNJI PROZOR NA VOZAČEVOJ STRANI
Ispada da je tablica ukradena.
Pogledaju u auto, unutra su neke dječje igračke ili nešto.
Recepcija kaže: „Pa, jedini ljudi ovdje s djecom
su u toj-i-toj sobi.”
Što želite?
Brasherova žena da lažno ime svog muža.
„Otišao je”, ono, „ne znam kad se vraća.”
I onda počnu pregledavati sobu
i nađu ga kako se skriva ispod kreveta s pištoljem.
Situacija preraste u policijsku opsadu.
Probudili smo se okruženi oružjem.
Ovdje lijevo su policajci.
Pet ih je, ili sedam, s pištoljima.
I ovdje je policajac koji drži krevet podignut,
a moj tata leži ispod kreveta s pištoljem uperenim u glavu.
Stavili su moju majku u lisice, a nas su izveli u hodnik.
A tamo gdje smo sjedili,
mogli ste pogledati dolje i vidjeti bazen,
a gore vidjeti odraz iza sebe
svega što se događalo.
Kad se vrata otvore, vidite
mog oca kako baca stvari iz sobe.
I otprilike u isto vrijeme čula sam glasan prasak,
a onda sam vidjela policajce kako ulaze.
Bacao je van hrpu njihove odjeće i stvari,
a izbacio je i pištolj od devet milimetara.
A onda se upucao u sobi.
RUPA OD METKA U ZIDU DRVENI OKVIR KREVETA - ČAHURA
Upucao se modelom AMT Backup .380.
Serijski broj bio je isti kao kad je zaustavljen
dva dana nakon ubojstava.
Dakle, sve se zatvorilo u krug.
Koristio je taj pištolj za svoja ubojstva, a onda se njime ubio.
Imao je devetku i imao je .380.
Da sam se išao upucati,
definitivno bih odabrao devetku.
Jača je. Zato je odabrao taj pištolj.
To mu je bio trofej. I njime se ubio.
Naravno, ispitivali su nas, postavljali nam svakakva pitanja
a mi smo lagali. „To je Mitch.”
„Ne znam tko je Robert. Nemam pojma tko je Robert.”
Na oproštajnoj poruci, izvana je pisalo: „Za policiju.”
A onda je unutra napisao,
„Ako ovo čitate, onda sam mrtav.
Molim vas, preklinjem vas, nemojte kontaktirati mog oca.
Tek je izašao iz bolnice nakon operacije raka
i to će ga ubiti ako mu policija kaže. Hvala.”
Kao, to „Hvala” na dnu poruke, jednostavno je...
ono, zašto?
Bio je mrtav 20 godina prije nego što je itko išta saznao.
Mislim da nikad nije mislio da će biti uhvaćen.
KRIMINALNA PROŠLOST ROBERTA EUGENEA BRASHERSA
Kako je ušao u trgovinu, to ne znamo.
Čini se da je svaki put imao drugu priču,
drugačije trikove koje je koristio.
Dakle, prava dojava zaprimljena je 8. prosinca 1991.,
dakle samo dva dana kasnije.
Pozivatelj, gospodin Croft, radio je za Longhorn Security
i bio je mušterija te večeri u trgovini jogurtom.
Rekao je da je bio u trgovini do 22:15.
i primijetio bijelca u kasnim dvadesetima koji se čudno ponašao.
„Kad sam ušao u trgovinu, vidio sam par kako jede u jednom od separea
i drugi par kako naručuje kod jedne od djevojaka.
Djevojka Thomas bila je na blagajni.
Između mjesta gdje naručuješ za pultom
i blagajne
gdje je bila djevojka Thomas stajao je bijelac.
Odjednom me taj tip gurnuo, okrenuo sam se prema njemu i rekao je,
‘Voziš li onaj auto sa svjetlima na krovu?’
Govorio je o mom službenom vozilu koje ima nosače na krovu.
Rekao sam da je moj, a onda me pitao
‘Jesi li policajac, zaštitar ili što si?’
Djevojka ga je pitala što želi, a on je oklijevao
pa rekao: ‘Htio bih hladno piće.’
To mi je bilo čudno,
jer zašto bi netko u trgovini jogurtom htio samo hladno piće?
Dok je plaćao na blagajni,
pitao je djevojku Thomas imaju li WC.
Rekla mu je da je otraga,
a on je uzeo svoj Sprite i prošao iza pulta prema stražnjem dijelu.
Stajao sam i razgovarao s djevojkom Thomas
dobrih 10 do 15 minuta,
uglavnom da vidim hoće li taj tip izaći.
Ionako sam imao loš predosjećaj u vezi njega.
Ali nije izašao.
Nakon nekog vremena moj se jogurt počeo topiti, pa sam se pozdravio i otišao.
Bio je bijelac, visok oko 175 cm i srednje građe.
Otišao sam na nogometnu utakmicu u Houstonu
a onda smo se vratili u Austin
i čuo sam vijesti o ubojstvima.”
I tu priča završava.
Nikad nećemo sa sigurnošću znati je li to bio Brashers,
ali definitivno se uklapa u priču
da je možda ušao unutra, otišao na WC i nije izašao,
ili otišao gore i podbočio stražnja vrata.
Sjedio sam ovdje i svuda je bilo crveno.
Vatrogasna vozila s upaljenim rotirkama.
Policijska vozila s upaljenim rotirkama.
Bilo je dima. Još sam uvijek mogao vidjeti dim...
kako izlazi tamo gdje su otvorili krov...
Dakle, uđem ovamo i...
Znao sam dovoljno da ne idem ovim putem, a ovdje sam parkirao.
Nokti su mi to potvrdili.
Nije smjelo biti unakrsne kontaminacije s onim što je bilo pod noktima i...
to je osnova istražiteljskog posla
kod seksualnih napada u kojima žrtve prežive,
uvijek se uzimaju uzorci ispod noktiju.
-Znaš, spremiš to i pošalješ na analizu. -Tko je to?
Oprosti?
Upravo sam vidio Sonoru.
Isuse.
Sonora.
-Ne znam što reći o ovome. -Znam.
Pa, i ne bih... Inače ne dolazim ovamo.
Znaš, pomalo je teško, naravno.
Ali prijateljica s kojom sam doručkovala rekla je
da je htjela kupiti cvijeće i odnijeti ga do trgovine jogurtom.
„Ne znam jesi li za to.”
A ja sam rekla: „Vježbam govoriti da svemu.”
I rekla sam: „Može... da probam.”
-Kako ti se ovo čini? -Da.
Trideset četiri godine.
Mislim, baš dirne srce vidjeti sve ovo cvijeće ovdje.
Kao da toliko ljudi još uvijek misli na to.
-Izvoli, samo naprijed. -Oh, da.
Preselila sam se u Austin '96.
Maturantica sam bila '91.
Dakle...
-Čula sam za ovo... -Znači, bile ste iste dobi.
Da, tada sam imala 17 godina.
Wow, da. Iste dobi.
Ali baš mi je, baš drago
što su otkrili tko je to učinio.
U redu, pustit ću vas sad.
-Da. Hvala što ste navratili. -Da. Drago mi je.
Čistili smo blagovaonicu
jer je Gatti's tada imao švedski stol.
BIVŠI ZAPOSLENIK
Ja sam prao suđe, a Dave je usisavao i rekao:
„Oh, pogledaj tamo, na parkiralištu su vatrogasna vozila.”
Od ovog trgovačkog centra pa do kraja onog centra,
do trgovine tapetama, svi smo dijelili isti tavan.
I onda je počeo dolaziti dim.
Znate, tada zapravo nismo znali
sve do negdje tri, četiri ujutro.
Onda smo čuli tu strašnu vijest.
Pa, hvala vam.
-Da, puno vam hvala. -Hvala.
Bože, ako ovdje ostanemo dovoljno dugo, upoznat ćemo svakakve ljude.
Ne mogu vjerovati da je bio ovdje.
Nevjerojatno je što je policija napravila.
Trebalo im je vremena, ali na kraju su otkrili istinu.
Da.
I žao mi je tih dečki koji su završili u zatvoru
zbog tadašnjeg rada policije.
Da.
Mislili su da su oni to učinili, a nisu.
I bilo je ono: „O, Bože.”
Da.
Ipak je ovo još uvijek mali grad, zar ne?
-Doživjeli smo ovo. -Ovo je... Da.
Sve je to zbog posla koji ste odradili te noći.
Meni je baš dirljivo što ljudi pamte.
A istovremeno, nadam se da će ljudi zaboraviti.
Stvorimo svi nove priče.
Život mora ići naprijed. Ne možemo se stalno držati prošlosti.
Mislim da zato počinjem razmišljati
o tome: „Kako će biti za godinu dana?”
Mislim, ova će priča uvijek biti sa mnom.
Daj mi pusu, Sonora.
Ali opet, nije kao da živim u toj misteriji i tjeskobi
Da, tamo je potok.
Imam osjećaj da je svemu ovome skoro kraj.
I u nekom trenutku ovo će postati samo povijest.
Bit će to nešto čega ćemo se sjećati,
ali više nije nešto kroz što prolazimo.
Kao da sad imamo odgovore i možemo...
ostaviti to pitanje iza sebe.
Možda je to dio koji možemo ostaviti iza sebe.
Toliko uspomena i toliko...
Svašta ste vidjeli... Svijet je toliko toga prošao.
Da, to je bilo Sarino.
Ali nije ih ostalo mnogo.
Sad su to preuzeli moji novi unuci.
Od koga je ovo? Maddie. Napravila mi je kapu.
Usput, mislim da ste svi vi ludi što se bavite ovim poslom.
To je tako... tako čudan posao.
Ne želim nikoga uvrijediti,
nakon svih ovih godina koliko su me ljudi intervjuirali.
Baš mi je drago što je to završilo. Kakvo olakšanje, nisam...
Nisam znala da će se ovo ikad dogoditi, ali ovo će biti moj posljednji intervju.
Trebaš pustiti to sranje jer te izjeda iznutra.
Zadrži taj tanjur.
Naša borba oko ovog slučaja je završena.
Borba nije gotova kad su u pitanju drugi.
Pokušavamo stvoriti mjesto gdje možemo okupiti forenzičare...
SHAWNOVA SUPRUGA
...DNA stručnjake, genealoge, genetičare, zastupnike žrtava, sve na jednom mjestu.
Ako ljudi imaju pitanja, mogu se obratiti na jedno mjesto.
Neprofitna organizacija.
Sad svoju energiju usmjeravamo na to.
Pokušavamo pomoći drugim obiteljima u svemu kroz što prolaze,
jer je svačiji put drugačiji.
Nadamo se da ćemo riješiti još poneki slučaj.
I dati ljudima još odgovora da se više ne moraju pitati.
Kad biste si dopustili
pomisliti da postoji mogućnost
da su ti dečki nevini,
kakav bi to bio osjećaj?
Ako se ispostavi da oni stvarno nisu imali veze s tim,
osjećao bih se kao da sam bio prevaren.
Ako su samo slučajno pogodili položaje tijela,
onda sam bio prevaren.
Postupao sam prema tim dokazima, a ako se to nije dogodilo, tko zna...
Onda sam bio u krivu.
Ako istražitelji nešto pogriješe ili budu obmanuti,
nije njihova odluka ta koja ljude šalje u zatvor,
nego odluka tih dvanaest...
Imate li osjećaj da je porota možda pogriješila?
Pa, ja osobno još uvijek ne mislim da je pogriješila.
Nikad nisam vidio slučaj poput ovoga u kojem je toliko ljudi,
toliko stručnjaka,
bilo potpuno uvjereno da su u pravu,
a zapravo su cijelo vrijeme tragično, tragično griješili.
20 GODINA POSLIJE
Tko vjeruje da su četvorica koji su već identificirani umiješani?
Postoji cijelo područje proučavanja o kojem profesori pišu i slično,
poricatelji nevinosti,
a to su često policija, tužitelji i slično,
koji će sami sebe uvjeriti:
„Dobro, imamo nove dokaze,
ali originalni tip je i dalje kriv”, i zašto?
Dva, jedan...
Dokazi su sad toliko snažni
da mislim kako to gotovo svi prihvaćaju.
Očekujem da će dobiti sudsku potvrdu
da su zapravo nevini i da budu oslobođeni optužbi.
19. VELJAČE 2026.
Mislim da nikad prije nismo bili ovdje.
Imamo situaciju u kojoj su njihove presude poništene.
OKRUŽNI TUŽITELJ OKRUGA TRAVIS
Nitko nije osuđen za zločin.
Ali teret i težina optužbi
pratili su ih 30 godina,
i nose ih sa sobom kamo god krenuli.
Ispitivanja koja su dovela do tih takozvanih priznanja bila su manjkava,
bila su nezakonita, bila su nepravedna.
Ne budi pizda, Mike!
Nažalost, tada je bilo mnogo Hectora Polancoa.
Postojala je kultura koju on nije započeo i sigurno nije bio posljednji dio nje.
Bio je to trenutak u našoj povijesti
koji imamo obvezu razumjeti i učiniti sve što možemo da ga ispravimo.
Mora doći do suočavanja s time.
Ustanite.
Sjednite, molim. Dobro jutro svima.
Svakoga dana u ovoj sudnici
država traži od ljudi da preuzmu odgovornost
za štetu koju su nanijeli drugima.
A onda činimo što možemo da pomognemo popraviti tu štetu.
POMOĆNICA OKRUŽNOG TUŽITELJA
Danas je red na nama da preuzmemo odgovornost
i iskoristimo istinu kako bismo ublažili štetu,
da bismo svima uključenima pomogli zacijeliti i krenuti dalje.
Prije više od 25 godina država je kazneno gonila 4 nevinih muškaraca,
tada još tinejdžera,
u slučaju poznatom kao ubojstva u trgovini jogurtom 1991.
Nepravedni progoni nanijeli su štetu Amy Ayers,
Elizi Thomas i sestrama Jennifer i Sarah Harbison.
One zaslužuju pravdu.
Šteta je nanesena i obiteljima djevojaka.
ELIZIN OTAC
Tražilo se od njih da nam vjeruju kad smo im rekli da imamo počinitelje.
A sad se od njih traži da odbace misli
i osjećaje koji su se gomilali desetljećima
dok su gledali u pogrešne ljude, uz neizvjesnost i bez konačnog odgovora.
Ovoj zajednici nanesena je šteta.
Vjerovanje da su tinejdžeri sposobni za takve zločine
promijenilo je našu percepciju ljudskosti.
Podrazumijeva se da je šteta nanesena
četvorici nepravedno optuženih.
Danas ćemo napraviti prvi korak u ispravljanju te nepravde
tako što ćemo rasvijetliti istinu.
Molim vas, sjednite na mjesto za svjedoke.
Je li vaša istraga otkrila ikakve forenzičke ili fizičke dokaze
koji povezuju bilo koga s ubojstvima?
Nije.
Je li vaša istraga otkrila ikakve dokaze
koji povezuju četvoricu s Brashersom na bilo koji način?
Ne.
A u tim priznanjima bilo je i priznanja seksualnih napada.
S obzirom na ono što ste znali o isključenju te četvorice
iz vaginalnih briseva, je li to moguće?
Nije.
Zovem se Michael James Scott.
Dana 6. prosinca 1999.,
kad su se dogodila ubojstva u trgovini jogurtom, imao sam 17 godina.
Nisam počinio te zločine. Nisam imao nikakve veze s njima,
i svakog dana od tada tvrdim da sam nevin.
Bio sam optužen, suđen i nepravedno osuđen.
Izgubio sam obitelj. Izgubio sam mladost.
Izgubio sam ranu odraslu dob.
Nijedna sudska odluka ne može vratiti godine i ljubav koji su mi oduzeti,
ali može priznati istinu.
Nisam kriv.
Izjava Roberta Springsteona IV.
Ovo je izjava Forresta Brooka Welborna.
Zovem se Phil Scott. Michael Scott je moj sin.
Zovem se Janine Casey. Bila sam supruga Michaela Scotta.
Smrt od policijskog metka nije način na koji sam zamišljala smrt svog muža.
Tako sam ponosna na Forresta što nikad nije posustao
u dokazivanju svoje nevinosti u ovom strašnom zločinu.
Austinskoj policiji, uredu državnog odvjetnika i Paulu Johnsonu...
vaš tunelski vid...
ukrao je budućnost moga oca.
Današnja odluka nije čin velikodušnosti.
To je čin obveze.
Nijedna presuda ne može vratiti vrijeme koje vam je oduzeto.
Nijedna presuda ne može u potpunosti ukloniti teret koji ste nosili.
Ali sud može i hoće...
bez ikakve zadrške ili oklijevanja reći
da ste oslobođeni
i da je vaša nevinost potvrđena.
Tri, dva, jedan.
Današnja svjedočenja bila su usmjerena na gubitak, bol zbog gubitka obitelji
i izgubljene mladosti dok su četvorica nepravedno optuženih
u slučaju ubojstava u trgovini jogurtom čekala da im se očiste imena.
Žao mi je što se ovo dogodilo.
U redu?
I...
Maurice se nikad nije okrenuo protiv tebe.
Nije te htio izdati, Forrest.
Bio ti je prijatelj.
U redu?
Rekli su mu
pogrešne stvari.
Samo želim da znaš.
-U redu? -Hvala.
Da.
Možeš li to podići gore bez pomicanja...
Priča je dobila novi završetak.
Isto mjesto, samo obnovljeno.
Zapravo izgleda dobro.
Da. Izgleda prilično ravno.
Da.
NE DIRAJTE
Prijevod titlova: Mirna Jelečanin