PŮVODNÍ ČTYŘDÍLNÁ SÉRIE VYŠLA ROKU 2025.
O MĚSÍC POZDĚJI PŘIŠLO ODDĚLENÍ ODLOŽENÝCH PŘÍPADŮ
S PROHLÁŠENÍM O PRŮLOMU VE VYŠETŘOVÁNÍ PŘÍPADU.
29. ZÁŘÍ 2025
Pro lidi v Austinu je to
dlouhotrvající noční můrou.
Obzvláště pro ty, kteří s tím žijí
už tak hrozně dlouho...
TISKOVÁ KONFERENCE
Dobré ráno.
Děkuji všem, že dnes přišli.
Před více než třiceti lety připravil odporný zločin o život čtyři dívky
a navždy změnil Austin. Rány se nezhojily.
Ztráta dívek nás stále velice bolí.
Před více než čtvrt stoletím...
KIRK WATSON STAROSTA
...jsem na tomto místě řekl...
že vraždami těch nevinných duší přišel Austin
o svou nevinnost.
NEZAPOMENEME
Čas plynul.
Město se změnilo a my s ním.
Nic nezmění tu hrůzu a nezmírní zármutek.
Ale konečně můžeme nalézt trochu útěchy
z pocitu, že už to víme.
Konečně totiž známe odpověď.
KDO JE ZABIL?
ODMĚNA 100 000 DOLARŮ ZA INFORMACE O PACHATELÍCH
NEZAPOMENEME
VRAŽDY V JOGURTOVÉM KRÁMKU
Chodívala jsem sem hlídat děti.
Snažím se vzpomenout, do kterého z domů.
Napravo je někde ulice jménem Sonora.
Nejspíš jsme ji minuli.
Už to tady tolik neznám.
SONORA THOMASOVÁ ELIZINA SESTRA
Když mi detektiv v pátek zavolal...
Po pár slovech jsem ho přestala vnímat.
Musel mi to zopakovat desetkrát,
než jsem se začala ptát.
Myšlenky víří. Jsou to tři, čtyři dny,
co to vím.
Musím si to srovnat.
Ale v tuhle chvíli se necítím ve své kůži.
Já myslela, že je to dál.
Teď nevím. Býval u něj velký strom.
Nevím, kde jsem.
Byla na něm vysoká váza. Jasně.
Chceš být chvíli sama?
Jo, děkuju. Jen chvilku. Pak půjdeme.
Přijeli za námi až z Austinu.
Připadám si otupěle.
Pořád je to pro nás nové.
Jediná věta
vás po 30 letech víry v jednu věc přiměje říct:
„Tohle je něco jiného.“
Když nám to řekli, bylo mi jich líto,
protože už mluvili i s ostatními rodiči.
Tolikrát museli ten příběh vysvětlovat.
Koukal na nás a řekl: „Mám dobré zprávy.“
Následovala dlouhá pauza.
Nikdy nezapomenu, jak řekl...
„Vím, kdo zabil vaši dceru.“
DETEKTIV DAN JACKSON ODLOŽENÉ PŘÍPADY
Když jsem případ v roce 2022 přebíral,
probírali jsme, jak omezené byly fyzické důkazy.
POLICEJNÍ LABORATOŘ
Jedním z nich byla ta nábojnice ráže .380 nalezená v odpadu.
Nahráli ji do databáze,
ale shodu nenašli.
Podle stop a rýh je možné přesně určit zbraň.
Rozeslali jsme to po celé zemi.
Věděli jsme, co hledáme.
Jde o systém NIBIN.
Národní integrovaná balistická informační síť.
Něco jako databáze DNA,
ale s použitými nábojnicemi.
Zásobník a hlaveň zbraně
zanechávají na nábojnici specifické stopy.
Tenhle software je umí porovnávat
se zbraněmi z různých zločinů.
Napadlo mě, že už je to dost dlouho.
Říkal jsem si, že v databázi to pořád bude,
ale raději to zkontroluju,
možná s tím teď něco uděláme.
Něco mi prostě říkalo,
že se mám vydat touhle cestou.
Nahráli to tam nejméně dvakrát.
V letech 97 a 07. Nic nenašli.
Po takové době
už je ten systém mnohonásobně výkonnější.
Pracuje s 3D modely.
Tak to 2. července použili.
A odpoledne mi volali.
Byl jsem zrovna na dovolené.
Seděl jsem na pláži v Port Aransasu.
Řekli: „Sedíš?“
Já na to: „Jasně. Sedím na pláži. Co je?
Budu potřebovat panáka?“
„Jo, něco si nalij.
Máme shodu.“
Z jiného nevyřešeného případu z roku 1998 v Lexingtonu.
Tohle je 43letá Linda Rutledgeová.
Sedmého října 1998
vyjížděly záchranné složky v Lexingtonu
k požáru obchodu.
Po příjezdu našly uvnitř budovy
pozůstatky ženy, identifikované jako...
OKRESNÍ KORONER
...Linda Rutledgeová.
Lindino tělo na Malabu Drive 121...
VYŠETŘOVÁNÍ MÍSTA ČINU
...neslo známky dalších zranění.
ZABITA ZBRANÍ
My řešíme požáry.
SERŽANT BARNARD
Každý nález těla je podezřelý.
Slečna Rutledgeová byla podle všeho zavražděna.
OBĚŤ VRAŽDY
Nepodařilo se vypátrat žádné podezřelé.
Tu ženu zavraždili v nákupní zóně v obchůdku s naslouchadly,
který patřil jejím rodičům.
NASLOUCHADLA.
Chodívala se tam po směně převléknout.
Dělala servírku a převlékala se,
než vyrazila za přáteli.
Ale tehdy do baru nedorazila.
Později někdo z projíždějících zahlédl plameny.
Jako u našeho případu nejprve oheň uhasili
a pak až našli tělo. Byla zastřelena do hlavy ráží .380.
Byla také sexuálně napadena.
Hlavní vchod byl zamčený zevnitř.
Ven se tedy dostal zadním vchodem.
Zadní vchody obchodní zóny
jsou jako u zmrzlinového krámku. Prostě ulička.
Většinou to vypadá stejně.
Po dovolené jsem se sešel s lexingtonskou policií.
Snažili jsme se najít pojítko.
Zadali nábojnici do systému až v roce 2024,
tedy před rokem.
Ani po týdnu
jsme neměli nic jiného.
Tehdy jsme neměli důvod se na Lexington zaměřit.
Oni zas neměli spojitost s Texasem.
Stejná zbraň o sedm let později, podobný MO.
Spolupracovali jsme při testování vzorků.
Měli důkazy ze sexuálního napadení.
Neměli jsme dostatečný vzorek DNA pro CODIS.
CODIS, Indexový systém DNA,
je národní databáze pod FBI.
Od začátku je využíván velice úspěšně.
Čím větší je databáze...
DNA OD ODSOUZENÝCH
...tím více případů se vyřeší.
DNA je potřeba mít v určitém množství a určité kvalitě.
Potřebujete takzvaný
plný profil, abyste ho mohli nahrát do CODISu.
Částečný či poničený profil by vedl k zavádějícím výsledkům.
SHODA V MNOHA CHROMOZOMECH
Jenomže my CODIS profil neměli,
jen výsledky Y-STR.
SHODA V CHROMOZOMU Y
Ptal jsem se: „Máte Y-STR?“
Oni: „K tomuhle případu ne.“
Žalobce žádá odročení
z důvodu nových zjištění.
Profil Y-STR nepatří ani jednomu z obžalovaných.
Budete prohledávat CODIS?
Dělali jste to,
nebo to máte v plánu?
Tento profil v databázi není.
Jde o profil chromozomu Y. Taková databáze neexistuje.
Tyto testy hledají v DNA chromozom Y.
Neexistuje automatizovaná databáze.
Můžete to tam nahrát a pak porovnávat...
protože chromozomy Y
mají všichni jedinci stejný.
Označí to i profily, které s případem nijak nesouvisí.
Můžete to porovnávat manuálně.
Vzít ten profil
a porovnávat s jinými v rámci státu.
NEZNÁMÝ Y-STR PROFIL Z JOGURTOVÉHO KRÁMKU
Jestli je ten chlap z Kentucky,
můžete tam zkusit najít shodu.
Tak jsem si řekl:
„Porovnáme to ve všech státech.“
Ne všechny laborky Y profily dělají, ale je jich čím dál více.
Požádali jsme všechny,
ale nikde se nic neobjevilo, kromě Jižní Karolíny.
Měli shodu, 27 z 27 znaků.
Vzorek ze sexuálního napadení a vraždy
v Greenvillu z roku 1990.
DOPLŇUJÍCÍ ZPRÁVA
VRAŽDA
TRESTÉ SEXUÁLNÍ JEDNÁNÍ
Y-STR PROFIL JOGURTOVÝ KRÁMEK, GREENVILLE
Chtěli to prověřit.
Museli jsme překontrolovat, že jsme vše zadali správně.
Aby nedošlo k lidskému selhání.
Byli jsme první, kdo to žádal.
Nikdy nic podobného nedělali.
Museli si být jisti, že by mohlo jít
o našeho pachatele, než to zveřejnili.
S tím jsem neměl problém,
ale byly to dlouhé dva týdny čekání.
ODLOŽENÉ PŘÍPADY VRAŽD A POHŘEŠOVÁNÍ
Tamější detektiv o našem případu nic nevěděl.
Já řekl něco jako: „Naše čtyřnásobná...“
On: „Cože? Čtyřnásobná?“
„Jo. Najděte si to.
Zrovna o tom vysílají dokument.“
Tehdy už byly venku tři díly.
„Když budete mít chvilku,
na HBO běží dokument. Jsem ve čtvrtém dílu.“
On řekl: „Na něco se zeptám.
Byly vaše oběti svázané vlastním oblečením?“
Já: „Ano.“ On na to: „Naše taky.“
Použil tenkrát punčocháče, myslím.
A mě napadlo, že jsme nejspíš na dobré stopě.
Přišla mi zpráva...
SHODY V Y-STR PROFILU
„Shoda s případem znásilnění
a vraždy v Jižní Karolíně.“
„Číslo případu a datum činu.“
Zadal jsem si to do vyhledávače.
A ten případ na mě vyskočil.
Nález zavražděné ženy v okrese Greenville.
Jenny Zitrickiová byla uškrcena a znásilněna ve svém bytě.
Její mrtvolu našli ve vaně s puštěnou vodou.
Policie pátrá po sériovém násilníkovi.
SÉRIOVÝ VRAH
To manuální hledání
ukázalo, že nejen, že nikdo nikdy neporovnával vzorky,
ale šlo o sériového pachatele.
Vyšetřovatelé několika států prověřují
možné spojitosti mezi případy.
Stovky mužů
mají podobný Y profil.
Takže nemůžeme s jistotou říct, že to někdo konkrétní udělal.
Ale začal jsem to prověřovat.
Kontaktoval jsem státní policii v Missouri,
která vyšetřovala dvojnásobnou vraždu
z března roku 1998 v Novém Mudridu.
VRAŽDA
Co, Madrid? Pořád to říkám špatně.
Matka s dcerou, Sherry a Megan Schererovy.
Otec se synem odjeli na chvilku do města.
Vrátili se zhruba po půl hodině.
Nevíme, jak se dostal dovnitř. Obě je zabil.
Znásilnil 12letou Megan.
Dvě hodiny po této vraždě
se pokusil vloupat do domu v Dyersburgu v Tennessee.
Což je nějakých 65 kilometrů daleko.
Snažil se vloupat do domu jedné ženy.
Ona se ubránila,
ale postřelil ji skrze dveře do ruky.
Stejnou zbraní z vraždy Schererových.
Řekli mi: „Máme tu na něj celou složku.“
„Věděli jsme, že se jednou ozve někdo další.“
Je těžké dělat si naděje,
když bylo v tomto případu už tolik zklamání.
Máte pocit, že se bude nějak ubírat,
tak sledujete stopy,
ale ty vás zavedou někam jinam.
Musíte se na to dívat s odstupem.
ZÁŘIVÉ NEHTY
Po 34 letech nemůžete po lidech chtít,
aby je ten případ zajímal.
Mám kamarádku, které jsem volala jako první, když se to stalo.
MATKA JENNIFER A SARAH
Ještě s jednou kamarádkou chodí každé výročí ke krámku.
Celých 34 let. Já tam nechodím už roky.
Bylo to na mě příliš. Ony se zbláznily.
Ale chodí tam.
Říkala, že letos tam byl nával,
víc lidí než obvykle.
NA PAMÁTKU AMY, SARAH
JENNIFER, ELIZY VZPOMÍNÁME
Vážím si toho.
Nechci, aby si někdo myslel opak.
To díky lásce ostatních jsem se mohla trochu vzpamatovat.
Ale nejde jen o nás. Jde o celou společnost.
Musí se přes to přenést.
V roce 1991 jsem byl na navazujícím studiu a potřeboval peníze.
Zavolal jsem kamarádovi, co měl firmu
na odstraňování škod.
Ozval se 7. prosince.
NEIL STEGALL SOCIÁLNÍ PRACOVNÍK
Poprosil mě, abych přijel
k jogurtovému krámku.
Řekl mi, že se tu byl podívat
kvůli zakázce odstranění škod
a vyklizení krámku.
Což obnášelo i strhání obložení
a kompletní vyklizení.
Tím, že jsem některé z nich znal,
znal jsem tohle okolí...
rozhodl jsem se, že s tím pomohu.
Se spolupracovníky jsme si hned vyjasnili,
že nebudeme žertovat...
ani mluvit sprostě.
To místo vřískalo samo o sobě.
Nebylo potřeba tomu přidávat.
Byla to dřina.
Nešlo jen o vyhořelý obchod,
ale i o místo tragických smrtí.
Což v některých ohledech práci zpomalovalo.
Nutilo nás to jednat s respektem.
Nechtěl jsem se do toho zaplést...
ale stalo se.
A nakonec, aniž bych se tomu bránil,
jsme jim tak trochu vzdali hold.
Nebyli jsme jen nějaká
banda pracantů, co to tam přišla vymlátit,
ale pracovali jsme s úctou.
A...
šlo o silný zážitek. Smutný, ale silný.
NEVĚŘÍM, ŽE JE TO JOGURT!
Trochu se vrátím k tomu, jak jsme ho identifikovali.
V 90. letech se pořád stěhoval.
Nebyl v CODISu, protože tehdy
se DNA neodebírala.
SÉRIOVÝ VRAH
Tak prostě dál znásilňoval a zabíjel
jako neznámý pachatel.
Od roku 2000 začaly agentury registrovat do CODISu
a objevovaly se spojitosti
vedoucí k jednomu pachateli.
Jen nevěděli, kdo to je.
CHROMOZOMY
Měli jsme případ v Jižní Karolíně,
vedoucí ke dvojnásobné vraždě v Missouri s balistickou stopou v Tennessee.
Pak Memfis, odkud putovala DNA do CODISu.
V Memfisu násilně vnikl do domu.
Byly tam čtyři ženy.
Zrovna se vracely domů. Prošly dveřmi.
Využil příležitosti.
Podle policie zaklepal u domu,
kde byly čtyři ženy a nemluvně.
Prosil o pomoc s hledáním manželčiny kabelky.
Pak vytáhl zbraň, vešel a přeřezal telefonní kabely.
Sám je všechny svázal.
Tohle je klíčovým prvkem násilného útoku.
Znehybněl obyvatele domu páskou
a následně znásilnil nejmladší 14letou oběť.
Ony přežily?
Ano. Nechal je žít. Netuším proč.
Sestavili profil.
Ale byla to 90. léta.
Nebyly mobily. Nedal se sledovat.
Žádné kamery, čtečky poznávacích značek.
Sociální média nechrlila informace jako dnes.
Kdyby to bylo snadné, vyřešili by to.
Ale v letech 2006 až 2017 se neměli čeho chytit.
Tohle je deníček Jenny Zitrickiové.
Jména, místa, věci, které dělala.
Až do 4., kdy chybí zápis. Tehdy byla zavražděna.
Kdo ví, jestli jedno ze jmen v deníku
s činem nějak nesouvisí.
Tohle zrcadlo jí viselo nad postelí.
Vrah na něm zanechal vzkaz. „S mojí rodinou si nezahrávej.“
Byl to vzkaz pro ni.
Takže mohlo jít o někoho z jejího okolí.
Musíte mít ale na mysli, že může jít jen o pokus
- o zmatení policie. - Přesně tak.
V roce 2018 byla na vzestupu...
DNA POROVNÁVÁNÍ
- ...genetická genealogie. - Údajný sériový vrah chycen.
DETEKTIV DNA
NOVÁ TECHNOLOGIE
Díky databázi DNA.
Vrah z Golden State byl dopaden o rok dříve.
Je to novinka.
Vyšetřovatelé využili databázi DNA k dopadení
vraha z Golden State.
VRAŽDY V GOLDEN STATE
DNA z desítky let starých míst činu
nahráli na veřejnou genealogickou stránku
GEDmatch.
Pachatel údajně spáchal 12 vražd, 50 znásilnění
a přes 100 loupeží ve státě Kalifornie.
Lidi z Missouri, Tennessee a Jižní Karolíny
si řekli, že mají dost vzorků DNA.
- Zaslali je do laboratoře. - Sestavím...
CECE MOOREOVÁ
GENEALOGIE PARABON LAB
...rodokmeny k prarodičům.
Sestaví profil...
BRATRANCI A SESTŘENICE
...který dohledá příbuzné.
Začali sestavovat rodokmeny
a sledovali, kde se sejdou.
To bude váš možný podezřelý.
VRAH NALEZEN DÍKY GENEALOGICKÉ WEBOVCE
Tehdy to začalo.
Otevřelo to dveře dalším případům.
GENEVIEVE ZITRICKI
ZAVRAŽDĚNÁ 4. DUBNA 1990.
Namísto přímé shody, kterou potřebuje CODIS,
hledáme příbuzné.
Většinou jsou velmi vzdálení.
INVESTIGATIVNÍ GENEALOGIE
Částečná shoda.
Potenciální nositelé té DNA.
Když jsem prověřovala potenciální shody...
ŽENA UNIKLA ÚTOČNÍKOVI
...našla jsem ten článek.
Toho muže usvědčili z pokusu o vraždu a znásilnění
v roce 1985 na Floridě.
Zaujalo mě to, tak jsem ho prověřila.
Našla jsem profil jeho dcery.
Na fotkách byl muž z těch kreseb.
BRÝLE A ČEPICE
Nejen, že mu byl podobný,
měl i stejné brýle a čepici.
Vzhledem k jeho historii je to dobrý kandidát.
POSTŘELENÁ ŽENA UNIKLA ÚTOČNÍKOVI
Dostal 12 let...
FLORIDA 24. ŘÍJNA 1985
...ale v 89. ho pustili na podmínku.
15. LEDNA 1999 NEKROLOG
Jenže je mrtvý.
ZEMŘEL
Je pohřben v Arkansasu.
Na příkaz soudu ho exhumovali...
a porovnali s CODISEM.
Našli naprostou shodu ke všem
zmíněným zločinům.
STARÝ PŘÍPAD VYŘEŠEN
- Tři státy... - ...napadl 14letou.
Robert Eugene Brashers.
Neznámá DNA z těl obětí
patřila zesnulému podezřelému
Robertovu Eugenovi Brashersovi,
40letému muži z Paragouldu v Arkansasu.
Ty případy byly vyřešeny v roce 2018.
Co se týče našeho případu,
přicházely všechny ty informace,
tak si říkám: „Mohl by to být on.“
Jeho Y profil se shodoval ve 27 bodech z 27,
šlo o stejnou zbraň jako v Kentucky.
Navíc postupoval stejně jako pachatel v krámku.
Mohl by to být on, ale jisti si nejsme.
Co když nic lepšího nenajdeme? Jak na tom vystavím...
Pořád jsou to jen nepřímé důkazy.
Musíme si být stoprocentně jistí.
Protože někomu už hrozilo křeslo
a je za tím 34 let práce.
Stačí to na uzavření?
RADNICE AUSTIN
Představuji vám...
29. ZÁŘÍ 2025
...detektiva Jacksona, hlavního vyšetřovatele.
Dobré ráno. Jsem Daniel Jackson.
Jak bylo řečeno, jsem vyšetřovatelem...
PRŮLOM JOGURTOVÝ KRÁMEK
...případu od roku 2022.
Řeknu vám, proč jsme se dnes sešli.
Nejprve shrnu vývoj celého případu
a vrátíme se do 6. prosince roku 1991.
Jeví se to
jako běžný den v americké nákupní zóně.
Tady seděli zákazníci.
Tady vzadu bylo ohnisko požáru
a našli tu i těla dívek.
Sarah, Eliza a Jennifer na jednom místě,
Amy o něco blíž k hlavnímu vchodu.
Důkazy svědčily o sexuálním napadení. Všechny byly střeleny do hlavy.
Eliza, Sarah a Jennifer ráží .22. Amy ráží .380.
Dle balistické expertízy šlo pravděpodobně
o model Backup ráže .380 značky AMT.
Tohle je AMT ráže .380 značky model Backup.
Nezletilý Maurice Pierce se k činu přiznal.
Osm dní po vraždách
byl Pierce s Forrestem Welbornem v obchodním domě Northcross.
Za pasem měl pistoli ráže .22.
Byl zatčen a odvezen na oddělení vražd,
kde ho vyslýchal Hector Polanco.
POLANCO: Forrest ti řekl, ať je zapálíš?
MAURICE: Jo.
V roce 1999 byli Pierce, Forrest Welborn, Robert Springsteen a Michael Scott
vyslýcháni znovu.
Přiznání zazněla od Roberta Springsteena a Michaela Scotta.
Myslím, že jsem někoho zabil.
To si myslím taky.
Michael Scott dostal doživotí.
Robert Springsteen trest smrti.
Během jejich odvolání byl vydán přelomový rozsudek Nejvyššího soudu.
ZRUŠENÍ ROZSUDKU
Texaský odvolací soud povolil nový proces.
Bez komentáře.
To už jsme měli technologii DNA a testovali Y-STR.
Profil vyloučil původní čtyři podezřelé.
- Vítejte doma. - Obvinění byla stažena.
V následujících letech
byly sesbírány další vzorky.
Záchranné složky, rodina, přátelé, kolegové.
Otestovali jsme v souvislosti s tímto případem
zhruba 400 lidí.
Oslovili jsme laboratoře v zemi,
aby porovnaly Y-STR
s naším profilem neznámého.
Našli jsme shodu.
Případ znásilnění a vraždy z roku 1990 v Jižní Karolíně.
Profil patřil Robertu Eugenovi Brashersovi.
„NEZNÁMÝ“ ROBERT EUGENE BRASHERS
Jeho Y-STR našli na třech místech.
Toto jsou výsledky z vyšetřování.
BRASHERSŮV PROFIL BYL NALEZEN
U TŘÍ OBĚTÍ V JOGURTOVÉM KRÁMKU
Z Y-STR se těžko získává stoprocentní shoda.
Museli jsme se od: „Myslíme, že je to on,“
dostat k: „Víme to.“
Začali jsme prověřovat,
co Brashers v té době dělal.
Méně než 48 hodin po vraždách, 8. prosince 1991,
zastavila Roberta Brasherse pohraniční policie
na trase mezi El Pasem a Las Cruces.
Šlo o běžnou prohlídku
při přechodu hranic.
Až na to, že se policistovi něco nezdálo.
Nelíbilo se mu, jak odpovídal.
ZDÁL SE NERVÓZNÍ
Kontrola SPZ ukázala, že vozidlo je kradené.
Ke krádeži došlo 29. října.
Během této prohlídky
u něj byla nalezena zbraň ráže .380.
Pistole AMT .380 model Backup.
Balistika potvrdila, že se jedná
o stejnou zbraň použitou u nás.
Takže se snažil o dva dny později odjet z Texasu
i se zbraní.
Vzali jsme do laboratoře i další věci.
Ty už byly dříve testovány
a uschovány.
Pro případ, že by jednou mohly pomoci,
protože jinak by došlo k promarnění vzorků DNA.
Nemysleli jsme, že kdy získáme dostatek DNA pro porovnání v CODISu.
Naštěstí jsme nepotřebovali nic nahrávat.
Stačil jen vzorek pro porovnání.
Potřebovali jsme tedy dostatek markerů
pro porovnání s DNA Brasherse.
To by stačilo.
Vsázeli jsme na to všechno.
Byla to poslední šance.
Ale byli jsme si jisti, že technologie a naše podmínky
nás v tom nenechají.
PŘEZKA, NABĚRAČKA, NEHTY, OŠACENÍ
Znovu jsme otestovali Amyiny odstřižené nehty
z pitvy.
Povedlo se nám z nich získat slušný vzorek DNA.
Porovnání se vzorkem Brasherse prokázalo shodu.
Pravděpodobnost je dva a půl milionu ku jedné, že Robert Brashers
byl tím neznámým pachatelem, kterého Amy poškrábala.
Neexistuje přímý důkaz, který by
s vraždami spojoval Springsteena,
Scotta, Pierce či Welborna.
Zároveň je nic nespojuje
s Robertem Eugenem Brashersem.
Brashersovy přeživší oběti
uvedly, že vždy pracoval sám.
Nikdy neměl komplice.
Rád bych zopakoval, že za vším je kombinace technologií,
skvělé policejní práce, spolupráce
a načasování.
To až do roku 2025 nebylo možné.
Mrzí mě, že dostat se sem trvalo 34 let,
ale jsme tu a...
Amyiny poslední chvíle na Zemi nám pomohly případ vyřešit.
To proto, že bojovala.
Díky.
Podařilo se vysvětlit, proč byl Brashers v Austinu?
Ne. To nevíme. Nenašli jsme žádné pojítko.
Odpovědi stále hledáme.
Jak se techniky a technologie změnily,
abychom zajistili, že už nedojde
k falešnému obvinění čtyř osob,
a pak se po letech objeví skutečný pachatel?
Žádný případ nebude uzavřen...
LISA DAVISOVÁ VELITELKA
...pouze na základě přiznání. Potřebujeme důkazy.
To se od té doby změnilo.
Řekl jsem si, že si ta přiznání nevyslechnu.
A taky ne. Nikdy jsem je ani nečetl.
Poprvé jsem je slyšel
v dokumentu na HBO.
Snažím se jít tam, kam mě vedou důkazy.
Existují další podobné případy?
Byl v...
ERIN MORIARTYOVÁ REPORTÉRKA
Jižní Karolíně, Tennessee, Missouri.
Je to možné? Prověřujete to?
Je pravděpodobné, že existují další oběti,
protože víme,
že když nebyl ve vězení, páchal příšerné zločiny.
Minulý týden jsme věděli o třech vraždách. Teď je jich osm.
Nemůžeme tvrdit, že jich není více. Určitě ano.
Budeme na tom dělat.
Věříte, že byla zjednána spravedlnosti,
nebo zbývá ještě nějaká práce?
Podle nové analýzy je nábojnice ráže .380 nalezená na místě činu
klíčovým prvkem. Vede ke zbrani, kterou měl Brashers
u sebe po honičce u El Pasa.
Žádný důkaz neusvědčuje původní čtyři podezřelé.
Zase jste si mohl...
VYŠETŘIVATEL, 1991-1994
- ...obléknout tu košili. - Ano. V roce 1999 jsem to neudělal.
- Slyšel jsem, co jsem chtěl. - Vážně?
Ano...
ti čtyři to neudělali.
Nejde o přiznání, ale o důkazy.
Ale mohl jsem dnešek zažít.
Těší nás, že naše práce tehdy...
- Ano. - ...pomohla k získání odpovědí.
Pro nás to je...
SERŽATNI DOPRAVNÍ POLICIE
...jako vyřešit vlastní případ.
Zdejší policie je teď součástí týmu. Až se objeví další,
- a podle mě se objeví. - Ano.
- Pomůžeme si. - Dobře.
Celý tým jim pomůže.
Prostě se to nabaluje.
Je to zvláštní pocit. Takový smutek.
PRÁVNÍK MICHAELA SCOTTA
Ta ztráta nikdy nezmizí.
Taky musíte brát v potaz,
jaké škody napáchaly chyby při vyšetřování.
Ty rodiny tím trpěly.
Ve skutečnosti tu totiž máme osm obětí.
Je jich osm a mrtvých už je pět.
Maurice Pierce.
Doufám, že proběhne další tisková konference,
kde budou viset fotky těch chlapců,
a kde jim vysvětlí, jak je odškodní.
Dost se to tu změnilo.
Další byty.
Všechno je jiné.
Mám pocit...
že nám, co jsme na místě činu byli...
se dostalo zadostiučinění.
Nezpracovali jsme ho podle standardů z let 2000 a 2010.
Ale na rok 1991 jsme odvedli kus práce.
Dělali jsme, co jsme mohli, s tím, co jsme měli.
Podle všeho jsme to mohli vyřešit,
kdyby si pohraniční stráž přečetla telegraf, který jsme rozeslali.
Stálo tam, že hledáme zbraně ráže .22 a ATM .380 Backup.
Asi to tak mělo být.
Paralyzovalo mě to.
Šokovalo.
Sériový vrah?
Těžko...
BOB AYERS AMYIN OTEC
...se to chápe. Takové zlo.
Šel tam a nechtěl peníze.
Nebyl na drogách ani opilý.
Šel tam více méně s čistou hlavou.
Jen rád zabíjel.
Dokázala bych pochopit zpackanou loupež...
PAM AYERSOVÁ AMYINA MATKA
...nebo tak něco,
ale je těžké přijmout, že tam někdo vešel s tímhle úmyslem.
Že takoví lidé existují.
PROJEKT NEVINY
Na 19. února svolala soudkyně slyšení.
Podáme návrh,
aby stát prohlásil...
KIMBERLI PIERCEOVÁ VDOVA
...že je nevinný a že je zbaven obvinění.
Soudce to potvrdí a podepíše usnesení.
MIKE WARE ŘEDITEL PROJEKTU
Předložíme důkazy,
které zcela jasně...
MARISA PIERCEOVÁ DCERA
...dokáží světu,
že byli nevinní, nejen s vyloučením jakékoli pochybnosti,
ale s morální jistotou.
Rád bych, aby uvedli i chyby ve vyšetřování.
Když spadne letadlo,
vše se důkladně prošetří.
A podle mě ta analogie i sedí.
Celá ta příšerná a tragická událost...
připomíná leteckou havárii.
Je potřeba napravit ohromnou nespravedlnost.
Potkali jsme se na střední, když nám bylo 13 a 14.
Od té doby jsme spolu chodili.
Měli jsme ji mladí.
Vzali jsme se, když nám bylo 21 a 22.
Krátce na to se to všechno seběhlo.
Mně bylo 23 a jemu 24, když ho sebrali.
PO 8 LETECH MAJÍ PODEZŘELÉ
Šestého listopadu 1999. Přišli těžkooděnci.
Já byla v županu,
slyšela jsem hluk.
Po osmi letech zatkla policie osm podezřelých.
Bylo to neskutečné.
Nenapadne vás, že by se to
mohlo stát bez důkazů.
- Nechce mluvit. - Povězte nám o něm.
- Bez komentáře. - K manželovi?
- Vyšetřování skončilo. - Poslala jsem ji do školy.
Volal mi ředitel, že jsou tam novináři.
U základní školy.
Věděla jsem, že ji tam nemůžu pouštět.
Všechno se změnilo. Musela jsem chodit k soudu.
Nemohla pracovat.
Konečně můžeme začít...
Podle mě myslel, že když s nimi půjde,
tak ho pustí.
Ne, že stráví tři a půl roku za mřížemi
čekáním na soud.
Dva roky ho drželi v izolaci.
Venku byl hodinu denně. Tehdy mi volal.
Slunce viděl jen, když jel k soudu.
Z očí mu vyprchala radost.
Změnily barvu a nikdy se to nevrátilo.
Prostě zešedly.
Míval tak zářivě modré oči.
Změnil se. Už to nebyl on.
Ona přišla v sedmi letech o dětství, když ho sebrali.
I ji to změnilo.
Těšíte se na dceru?
Při zatčení jsem prohlašoval, že jsem nevinný
ve všech bodech obvinění.
Dnes tu stojím a prohlašuji to samé.
Dneška se nedočkal.
Není tu, aby všem dokázal, že byl celou dobu nevinný.
Na odsouzení nemáme dost důkazů,
ale život je dlouhý.
V televizi vypadá tři a půl roku jako mžik.
Ale byl ta to nekonečná temnota. Pak se dostal ven
a musel neustále bojovat o svůj život
a překonávat to.
...žádá o zastavení řízení do dalšího šetření.
Pokračujete v porovnání DNA s dalšími potenciálními podezřelými,
kromě těch, kteří jsou uvedeni v seznamu tipů?
Soustředíme se na naše podezřelé.
Naše vyšetřování...
RON LARA DETEKTIV
...se soustředí na podezřelé.
Žili jsme s tím, že po něm pořád šli.
Neustále ho vyšetřovali kvůli těm vraždám.
Jako kdyby se na něj zaměřili a nechtěli ho pustit.
Policie se bál.
Myslel si, že ho jednou dostanou.
A nakonec se to i stalo.
Policista vypálil...
PODEZŘELÝ ZEMŘEL
...a zasáhl podezřelého.
Nepůsobí to jako spravedlnost.
Nechci nikoho urazit...
ale táta už se mi nevrátí.
Pro něj je pozdě.
Tady je Eliza.
...sedmdesát pět. Hotovo. Sedm sedmdesát pět, 375...
Pro mě
je FFA místem... No...
Vidím ji, jak ze hřbetu koně
chytá krávu...
lasem.
Jsou pořád s námi.
- Ahoj. - Ahoj!
Ahoj!
Vzpomínky blednou. Už je to tak dávno.
Navždy pro mě zůstanou malými dívkami.
Pořád mě rozesmává, co řekly či udělaly.
Byly zábavné.
Když jsme tu byli naposledy,
začal jste tím,
že jste odříkal roky, měsíce a dny
od Amyiny smrti.
Pořád o tom tak přemýšlíte?
Ne, už to nepočítám.
Je konec.
Cítíte se dnes jinak
než před třemi lety?
Je to potom, co znáte odpověď, jiné?
Já nevím. Jsem pořád otupělá.
Ale pomohlo mi, že už to vím.
Jsou tu pádné důkazy,
které jsme předtím neměli,
aby na něj poukázaly.
To je pro mě důležitý faktor.
Je to konec.
Konec tápání.
Jako mít 30 let ramena u uší...
SHAWN AYERS AMYIN BRATR
...a najednou jste se mohli uvolnit.
Je to jiné.
Už se netrápím nejistotou toho,
že nic nevím.
Skoro dva dny jsem byla v šoku.
Až o týden později jsem se smířila s tím,
že jsem měla tak zatvrzelé srdce a zase ho otevřela.
Myslela jsem, že jsem se s tím vypořádala hezky,
že jsem to překonala, ale tohle mě změnilo.
Já...
Jsem vděčná.
Tak moc vděčná.
Vůbec jsem to nečekala,
ale je to tak.
Je skvělé, že mi to bylo dopřáno. Spousta lidí to nezažije.
My ano. Je to vyřešené.
Nikdo to slovo nemá rád.
Ale je to tak. Dožili jsme se toho.
Život je dobrý.
Každý rok chodím
opečovávat náhrobky těch dívek.
Letos tam půjdu s tím, že jsem připraven.
Jsem připraven žít dál, bavit se
a dělat věci, které mám rád.
Jsou v míru. Cítím, že Amy...
si to tak přeje.
Možná se o ty náhrobky už nebudu tak starat,
protože v tom jsou spolu.
Cítím, že jsou v míru.
Netušil jsem, jaký vztek mám, dokud mi nedošlo,
že jsem byl naštvaný hodně dlouho, aniž bych si to uvědomoval.
Svoje děti jsem vnímal jinak, i svou ženu,
Všechno jsem vnímal jinak.
Budu si muset najít něco jiného, čím se trápit.
Já prostě...
Můžu se zase nadechnout,
protože znám pravdu.
Ale nemyslel jste si to i předtím?
Jen mě zajímá, co je jinak,
že můžete cítit ten klid?
Ta jistota? Nebo...
Víme to díky důkazům.
Víme to.
Vím, že jste myslel, že to udělali Robert Springsteen
a ti ostatní hoši,
ale klid jste necítil.
Teď ano.
Ani já tomu nerozumím.
Myslíte na ty hochy, kteří byli nařčeni?
Ne. To zní hrozně, že? Chráním se tím.
Nechci být součástí traumatu,
kterým si prošli.
Prožila jsem si své. Nechci víc.
To, co se jim stalo, bylo hrozné.
Myslíte někdy na ty chlapce,
které tak dlouho obviňovali?
Nebo jste je vytěsnila?
Ne.
Už nejsou součástí případu.
Na to nemyslím.
Vím, že trpěli.
Ale já trpěla úplně jinak
a musela jsem se vypořádat se svou bolestí.
Nemyslím na to.
Čas od času mě napadne,
že život prostě není peříčko.
Dva se přiznali a šli sedět. Dva ne a do vězení nešli.
Tak si říkám, že ti dva
si prostě nepomohli.
Nevím, ještě jsem se k nim nedostal.
Když se to semlelo...
Že to nebyli oni, dokonce i soud to potvrdil
a je to uzavřené...
Oni si... To říct nemůžu.
Co?
Chtěl jsem říct, že si za to mohli sami.
A tak trochu ano.
Původní vyšetřovatelé... Jak to říct?
Vystavěli případ s nedostatky.
Mohli jsme taky uvést přiznání.
Získat zatykač
a starat se o důkazy až pak.
Paulovi a ostatním to moc nevyšlo.
Na co by ses Paula zeptal?
Na to, co on mě: „Jak ti teď je?“
Co bys řekl Mauricovi Pierceovi?
Vzhledem k tomu...
Prohlašoval, že je mu jedno,
jestli bude žít nebo ne.
„Co myslíš teď?“
Maurice je po smrti, ale Robert Springsteen žije,
stejně tak Michael Scott a Forrest Welborn.
„Pořád žijí. Co bys jim chtěl říct?“
Porota je možná shledala vinnými,
protože jim tak byly představeny důkazy.
Mám tu tři koně.
Moc se jim nevěnuju.
Je mi fuk,
co si veřejnost o mém vyšetřování myslí.
U případu,
kdy profilu odpovídá osoba, kterou jsme nevyšetřovali...
PAUL JOHNSON VYŠTŘOVATEL, 1997-2002
bych očekával, že se lidé
budou vyptávat předchozích vyšetřovatelů, proč ho neobjevili.
Sledoval jsem tu tiskovku.
Tam zaznělo, že bylo jasně řečeno,
že tam byl ještě někdo další.
Podle mě to všechno
poukazuje na to, že tam byl někdo jiný,
nebo že tam ti, které jsme sebrali, vůbec nebyli.
To, že tam byl,
ještě neznamená, že ti čtyři ne.
Mě zarazilo prohlášení, že si ta doznání neposlechl.
Myslím, že ležela na břiše.
Jako...
Kdyby to udělal,
nebo si alespoň přečetl to vyšetřování,
zjistil by, že některé věci by neřekli,
kdyby tam nebyli.
Proč myslíte, že by nikdo z nich
Brasherse nezmínil?
Neřekli:
„Byl tam chlapík, co je znásilňoval.“
To nikdo neřekl.
Nikdo z nich to neřekl.
My přišli jen na to,
že ten, kterého nejmenovali,
je tak vyděsil, že o něm raději nemluvili.
Raději by šli do cely smrti? Myslíte?
Nejspíš.
Takový člověk by partu puberťáků vyděsil.
Kdyby tam všichni čtyři byli
a báli se na něj poukázat,
mohli by to svést třeba na Forresta.
Ten nikoho neděsí.
Má to atmosféru starého Austinu.
Hraje se tam hodně country,
ale to není všechno. Já nevím.
Připomíná mi to staré časy.
To je chile rellenos s kuřecím.
Tohle vegetariánské těstoviny.
Hodně si o to říkal.
- Kdo? - Forrest.
Žili jsme nedaleko obchoďáku.
Musela jsem ho vyzvednout ze zařízení pro mladistvé.
SHARON SHIPMANOVÁ MATKA
Šli s Mauricem do Northcrossu.
VÍTEJTE V OBCHODNÍM DOMĚ NORTHCROSS
Když jsem tam přijela, řekli mi, že Maurice měl zbraň.
Odvezla jsem Forresta domů.
Až pak jsme se dozvěděli, že je vyslýchali
ohledně vražd v krámku.
Šel do školy a venku čekalo policejní auto.
Detektiv mu řekl: „Nastup, jedeme se projet.“
Bylo mu 15.
Nevěděl, že do toho auta nastupovat nemusí.
Neměl co skrývat.
Věděli jsme, že vyslýchají hodně kluků.
Nedošlo mi, jak vážné to je.
Detektivové ho přivezli a řekli,
že mají dvě přiznání a v následujících týdnech dojde k zatčení.
Že se Forrest může zachránit,
když ho přemluvím, aby se také přiznal.
Celé dva týdny
jsem s ním seděla v obchodě, protože jsem chtěla, aby byl v bezpečí.
Zatkli ho, když jsem odešla do práce.
Pořád to tam je.
Chci, aby to zmizelo.
Je těžké o tom mluvit nebo na to myslet...
Lidi říkají, že bych měl slavit.
Ale není po všem.
Není co slavit.
Snad teď všichni věří, že jsem tam nebyl.
Spousta lidí...
mě má za vraha.
Musel jsem s tím žít.
Přišel jsem o práci, vztahy, přátele.
Bylo to těžké.
MAURICE PIERCE: Co jsi dělal v pátek
- v noci? - FORREST WELBORN: Co?
V ten pátek.
Jakej?
Co myslíš?
15. PROSINCE 1991
Jaký to bylo?
Zrada. Byl to tehdy můj nejlepší kamarád.
To, že naznačoval, že jsem s tím měl něco společného,
bylo naprosto šílený.
Tehdy jsem ztratil...
Přišel jsem o důvěru v lidi. Hlavně v přátele.
Nebyl jsem schopný nikomu věřit.
Nedokončil jsem devítku.
Nemohl jsem.
Promiňte.
Příští rok jsem se vrátil.
Ale vydržel jsem tam jen pár měsíců.
Když ohlásili ta zatčení a řekli, že jste...
Vzpomínáš, jak v roce 99 řekli,
že jste to byli vy?
Jo.
Můžeš o tom mluvit?
Jo.
Minutku.
- V pohodě? - Dobrý.
Dobře. Jen jsi potřeboval na vzduch?
Je to těžký.
Já vím, promiň.
Měl jsem tehdy
v Lockhartu autoopravnu.
Obklíčili to tam,
zatkli mě, odvedli odtud
a obvinili.
O tu dílnu jsem přišel.
Myslel jsem, že dostanu doživotí za něco, co jsem neudělal.
Že je konec.
Bavili jste se v té době s Mauricem?
- Ne. - Jasně.
Nikdy už jsem s ním nepromluvil.
Je pro mě těžké si někoho pustit k tělu,
mám pár přátel, ale nejsme si tak blízcí.
Když mě má někdo rád,
tak jim musím jako první říct,
že jsem byl...
zapletený do toho případu vražd.
Většinou to nekončí dobře.
Jaký jsi měl nejdelší vztah?
Půl roku.
Snažil jsem se...
ale jde o nejhorší zločin v Austinu.
Když to na vás nahážou... Nikdy mě neočistili.
Nikdo nikdy nepřišel s tím,
že jsem nevinný. Nerozhlásili to.
Když jsi slyšel, že policie zabila Maurice,
cos cítil?
Mrzí mě to kvůli jeho rodině.
Ale tak dlouho jsem na něj měl vztek...
za to, co řekl detektivům. Já ho měl za přítele.
Co Rob a Mike?
Co cítíš vůči nim?
Jsou mi ukradení.
S kýmkoliv, kdo tvrdil, že jsem tam byl a udělal to,
nemám důvod se bavit, nebo k němu něco cítit.
Vím, že to zní hrozně...
Ale nemrzí mě, že šli sedět,
protože to na mě zkoušeli navlíknout, abych šel sedět já.
Policie mě zatýkala každý týden.
Padesátkrát jsem byl v lochu
kvůli výmyslu.
Nevím, co by to napravilo,
ale třeba jednou.
Totiž...
Ty čtyři holky nebyly jediné, kdo přišel o život.
Ne.
Co pro vás spravedlnost znamená teď?
Vrah naší dcery je mrtvý.
To je spravedlnost, protože už nežije.
Co si myslíte o Brashersovi?
Nic.
Nebyla to lidská bytost.
Je jen důvodem. Nic víc.
V tuhle chvíli je to jen zrůda. Což mi nevadí.
Ve světě existují krutí lidé.
Nevím, proč jsou takoví.
A ani nad tím přemýšlet nechci.
Nechci jim rozumět, ani znát jejich příběh.
Vůči těm hochům jste cítil nenávist,
ale tu z vás vůči Brashersovi necítím.
Vůči sériovému vrahovi vztek necítíte.
Je to tak?
Nebo se mi to jen zdá?
Asi je to tím, že umřel.
Odtud pramení ten klid.
Už nikdy nikomu neublíží.
Jen by mě zajímalo, proč byl takový.
Děti se nerodí zlé.
To stvoříme my. Chci vědět, co se stalo.
Chovali ho málo? Nemilovali dost?
Nebo se rozhodl,
že mu ostatní budou ukradení?
Je jedním ze sériových vrahů, který netoužil po slávě.
Nechtěl, aby se o jeho činech vědělo.
Teď, když je známý,
je docela zajímavé přemýšlet, co to znamená.
Kolik energie vynakládáme na myšlenky o něm.
Je to jedno.
K čemu je takové plýtvání energií?
Kéž bych si to uvědomovala, protože jsem jím byla posedlá.
Stovky hodin jsem hledala informace o něm.
Identifikovala jsem hodně sériových vrahů, ale neutkvěli mi v hlavě.
Tenhle byl extrémně zlý, násilnický.
Pronásledoval mě ve snech.
Cítila jsem, že ten příběh neskončil,
že ještě spousta lidí čeká na odpovědi.
Moje léta trvající obsese mě zavedla až k lidem, kteří ho znali.
Měla jsem pocit, že tyhle informace
by nás mohly dovést k jeho dalším obětem.
O otci mám víc papírů než o čemkoliv jiném.
Mám s ním jedinou fotku. Tu rodinnou,
která koluje po internetu.
Je to focené v létě 1997.
Ten den jsme se přestěhovali do Arkansasu.
Nevěděla jsem o tom, co táta páchal.
DEBORAH BRASHERSOVÁ DCERA
Neznala jsem ho dlouho.
Zastavil u nás a řekl: „Jsem tvůj táta.“
Máma na to: „Jo, fakt je.“
A byl to můj táta. Chvilku potom umřel.
Vyrůstala jsem obklopená
víc podivnými lidmi než těmi normálními.
Mezi zločinci a tak.
Lidi, ze kterých máte divný pocit,
ti pro mě byli normální.
Máma nebyla zrovna vzorná.
Ale jako malí nevíte,
komu jste se narodili, ne?
Než jsem vyrostla, bylo to těžké rozlišit.
Pro mě bylo špatné zacházení normální.
Dlouho jsem v tom žila.
Jediná chvíle v životě, která mi přišla nejnormálnější,
byla vlastně jen lež.
Protože to byla doba, kdy s námi byl táta.
To je ono.
Ta doba od našeho setkání do jeho smrti.
To byla nejhezčí část mého života.
Všechno jsme měli. O ničem se nepochybovalo.
Nikdy nám neublížil,
žádný chlap se nás nedotkl nebo tak.
Máma na nás nevyjížděla.
Byli jsme příkladná rodinka.
Tři dcery, táta, co pracuje,
máma, co pracuje.
Zvali jsme známé, pořádali večírky...
Prostě normální.
Spousta lidí by vám řekla,
že takový táta nemohl být.
Ale byl hodně zlý.
Zjistila jsem, že se na Velikonoce roku 1998 vloupal
do domu jedné ženy.
NŮŽ NA KABELY V KAPSE
Chytili ho tam ráno o Velikonocích. Proč nebyl doma?
Měl tam děti a byly Velikonoce.
Co je to za dům?
V roce 1998, vloupání...
NEPOVOLENÉ VNIKNUTÍ
...do domu bývalé kolegyně.
Vloupal se k ní a přeřízl telefonní dráty.
Měl s sebou vraždící výbavu. Chtěl ji zabít.
Netuším proč. Nic mu neudělala.
- Výbavu? - Vraždící.
Co to je?
Rukavice, pásky, zbraň.
Měl jich několik.
Zbraň tam nechal. Zatkli ho.
Zavolal mámě a řekl, kde ta pistole je.
Máma zavolala dědovi
a ten pro ni dojel.
Máma s dědou to museli vědět.
Dokud neubližoval rodině, tolerovali to.
Mám strach, že to je pravda.
Když se neskrýval, říkali jsme mu Roberte nebo tati.
Když se skrýval, tak jsme mu museli říkat Mitch.
Než jsme šli na jídlo,
nasadil si paruku, tak jsme poznali, že je na útěku.
Musel mít převlek.
Převlékal se za ženu a vykrádal
po nocích restaurace.
Půjčoval si auta na testovací jízdy, pak udělal otisk klíče,
klíč padělal a v noci to auto ukradl.
Dělal toho hodně,
ale že vraždí lidi by vás nenapadlo.
Vzpomínám, že když vysílali o vraždách
Schererových, mámu to vyděsilo.
Řekl: „To se u nás stát nemůže.“
Protože to udělal. Byl úplně v klidu.
KDO JE ROBERT EUGENE BRASHERS?
Nevíme, kolik z jeho činů
zůstane neobjasněných.
S tím se smiřuju.
Když s tím mám žít,
alespoň se chci omluvit těm, o kterých víme.
Aby se jim omluvil někdo z jeho krve.
Nechci tím nikoho rozrušit.
Nenašla jsem odvahu ozvat se Schererovým.
Ale rodinám v Jižní Karolíně a Austinu ano...
řekla jsem jim, že mě to mrzí.
Chci to rodinné prokletí prolomit.
Tohle bylo pro ty dva
falešně obviněné muže z Austinu.
„Ahoj, jmenuji se Deborah Brashersová.
Chápu, že to, co píši,
pro vás možná moc neznamená.
Nejsem ta, co vám způsobila bolest a strasti,
ale jsem potomkem člověka, který zodpovědný je.
Neumím si ani představit, čím vším jste si od roku 1999 museli projít.
Činy mého otce vás připravily o mnohé.
I když jsem s jeho plány neměla nic společného,
cítím lítost za to, kolik bolesti vám způsobily.
Ráda bych vám touto cestou dala najevo,
že si někdo uvědomuje nespravedlnost, která se stala.
Nezasloužili jste si to
a mě mrzí, o co všechno vás tato situace připravila.
S pozdravem, Deborah Brashersová.“
Několik dní mi trvalo,
než jsem tam napsala, co jsem chtěla.
Musím to vytisknout a poslat jim to.
Tohle je, než se objevil.
- Zkusíš to? - Jo.
Tak tuhle.
Nemluvila jsem s nimi.
To je ono.
Doufám, že se jim teď trochu ulevilo.
CLAIRE HUIEOVÁ FILMAŘKA
Neumím si představit, jak je to muselo tížit,
že jim ani lidé, kteří jim odkývali, že jsou nevinní,
- možná nevěřili. - Pojď sem.
Já nemyslela, že to udělali.
- Viselo to nad nimi. - Pojď sem, mami.
Byla jsem fakt přesvědčená.
- Ale nejistota tam byla. - Mami.
S Robertem jsem strávila hodně času.
S tím tlakem se vypořádal bravurně.
Teď, když vyšla pravda najevo,
není naštvaný na celý svět.
Prostě není.
Jak to víte?
Protože jsem se ho ptala.
Nejsem naštvaný. Sami to víte.
Nejsem zas tak rozhozený nebo vzteklý,
všechno jsem to pustil za hlavu.
Strávili jsme spolu hodně času.
Kdybych si myslela, že je vrah, tak bych to neudělala.
Michael Scott řekl:
„Možná jsem to udělal.“
Pomátli mě.
Neudělal to.
Nemůže teď věřit ani sám sobě.
Teď si ale může říct, že to neudělal.
Jdu za tebou.
Paráda.
Jaký je to pocit vědět, že to byl Brashers?
Kdyby ještě žil, byla bych vyděšená.
Dřímalo v něm neuvěřitelné zlo.
Hezky.
Na jednu stranu je úleva, že je mrtvý.
Ale není to uspokojivé.
Byl neznámý a pořád neznámým zůstává.
Projel městem
a zničil životy mnoha lidem.
Když jsem ho v roce 2018 identifikovala,
hledala jsem nevyřešené případy v místech, kde žil.
BRASHERSOVA ADRESA
Mrzelo mě,
že jsem nepomohla s případem v jogurtovém krámku.
SÉRIOVÝ VRAH: R.E. BRASHERS
Neměli dostatek DNA na genealogii.
18. ÚNORA 1992 - ZATČEN
Kdybych to byla věděla,
mohlo to skončit v prosinci na texaské hranici.
Dopadlo by to jinak.
Bylo by okamžitě jasné,
že je hlavním podezřelým z těch vražd.
Osmého prosince 1991 odjížděl z Texasu.
Tu noc ho zavřeli za krádež auta
a nepovolené držení zbraně.
Někdo ho po pěti dnech vyplatil.
Nevíme, kdo za něj zaplatil kauci.
Po pár měsících...
KANCELÁŘ ŠERIFA
...v únoru 1992, ho zatkli v Cobbu
v Georgii za krádež auta.
Takže vylezl na kauci, projel Texasem,
ukradl další auto a zatkli ho v Georgii.
STÁT GEORGIA VS. R. E. BRASHERS
Tehdy měl u sebe věci na loupení, policejní skener a falešný průkaz.
POLICEJNÍ SKENER, PŘÍRUČKA A RUKAVICE
A asi i paruku.
PŘÍKAZ K ZATČENÍ
Držení zbraně osobou odsouzenou je federální zločin.
Dostal pět let.
Ale po jeho odsouzení dostal tu zbraň jeho otec.
Získal ji z držení policie.
AMT, BACKUP, KALIBR .380
Kolegové mi potvrdili, že to není tak snadné,
musíte vyplnit spoustu papírů.
Kvůli zbrani za 75 babek.
V roce 97 ho pustili a zbraň si zase vzal.
My tomu ze začátku nevěřili,
ale díky tomu jsme vyřešili ostatní případy.
Nic by nás nenavedlo do Kentucky.
Nic bychom neměli,
protože zbraň by byla v policejním archivu.
Šlo o nečekaný sled událostí.
V lednu roku 1999
zahlédl projíždějící policista
na parkovišti u motelu v Kennettu...
podezřelé auto.
CHYBĚLO ZADNÍ OKÝNKO
Podle poznávačky kradené.
Při prohlídce auta našli hračky.
Na recepci jim řekli, že jen v jednom pokoji
je rodina s dětmi.
Co chcete?
Brashersova žena uvedla falešná jména.
„Odešel, nevím, kdy se vrátí.“
Začali prohledávat pokoj.
Schovával se se zbraní pod postelí.
Byla to patová situace.
Vzbudili jsme se a všude byly zbraně.
Nalevo byli policisté.
Pět až sedm ozbrojenců.
Další policisté zvedali postel
a táta ležel pod ní s pistolí přiloženou k hlavě.
Mámě dali pouta a odvedli nás do chodby.
Seděly jsme tam,
ale viděly jsme
odraz toho, co se dělo.
Viděly jsme všechno.
Když se otevřely dveře, viděla jsem,
jak táta vyhazuje věci.
A pak jsem uslyšela ránu.
Policie tam vběhla.
Vyházel jejich oblečení
i devítimilimetrovou pistoli.
A pak se zastřelil.
DÍRA PO KULCE, NÁBOJNICE, TĚLO, RÁM POSTELE
Zastřelil se AMT .380 modelem Backup.
Stejné sériové číslo u něj našli dva dny
po vraždách v krámku.
Kruh se uzavřel.
Tou zbraní zabíjel jiné a usmrtil sebe.
Měl devítimilimetrovou a .380.
Kdybych si měl vybrat já,
volím tu devítimilimetrovou.
Je silnější. Měl k té zbrani nějaký vztah.
Byla to jeho trofej. Proto se zastřelil tou.
Vyslýchali nás, ptali se.
Lhali jsme: „To je Mitch.
Nevím, kdo je Robert. Netuším.“
V dopise na rozloučenou stojí: „Milé policii.“
Napsal tam:
„Jestli tohle čtete, jsem mrtvý.
prosím, nevolejte to tátovi.
Zrovna mu vyoperovali rakovinu,
zabilo by ho to. Díky.“
To poděkovaná na konci je takové...
Proč?
Zemřel 20 let před tím, než se to provalilo.
Podle mě myslel, že ho nechytí.
KRIMINÁLNÍ HISTORIE
Nevíme, jak se do krámku dostal.
Měl různé scénáře,
které zkoušel.
Tenhle tip přišel 8. prosince 1991,
dva dny po vraždách.
Volající, pan Croft, pracovník ochranky
byl ten večer v krámku.
Byl tam ve 22:15
a všiml si podezřelého bělocha.
„Když jsem vešel, u jednoho stolku seděl pár
a další pár si objednával u jedné z dívek.
Slečna Thomasová byla u kasy.
Mezi pultem pro objednávání a kasou,
kde byla slečna Thomasová,
stál muž.
Pokýval na mě a pak se zeptal:
,To auto s majákem je vaše?‘
Myslel služební vůz s majákem.
Potvrdil jsem mu to a on se zeptal:
,Jste polda nebo ochranka?‘
Když se dívky zeptaly, co si dá, chvíli váhal
pak řekl, že chce je studené pití.
To mi utkvělo,
kdo si jde do jogurtového krámku pro pití?
Když platil,
zeptal se slečny Thomasové, kde mají toaletu.
Řekla, že vzadu.
Vzal si svůj Sprite a odešel dozadu.
Chvíli jsem si
se slečnou Thomasovou povídal.
Taky abych se přesvědčil, že ten muž odešel.
Měl jsem z něj divný pocit.
Ale on nevyšel.
Když se mi začala rozpouštět zmrzlina, šel jsem.
Šlo o bělocha, zhruba 180 cm, střední postavy.
Pak jsem jel na zápas do Houstonu
a v neděli se vrátil do Austinu.
Tehdy jsem slyšel o vraždách.“
To je vše.
Nezjistíme, zda to byl Brashers,
ale vysvětlovalo by to,
jak se dostal dovnitř. Odešel na záchod a nevyšel.
Nebo si připravil zadní vchod.
Seděl jsem tu a všude byla rudá.
Hasičské majáky.
Policejní majáky.
Viděl jsem kouř
stoupající ze střechy.
Přijel jsem...
Věděl jsem, že musím okolo. Tak jsem zaparkoval tady.
Ty nehty byly zásadní.
Tam nemůže dojít ke kontaminaci vzorku.
To je základní poučka
u sexuálních útoků u živých obětí.
Vždycky vzít vzorek zpod nehtu.
- Zabalit a poslat. - Kdo to je?
Cože?
Támhle je Sonora.
Ježíši.
Sonoro.
- Nevím, co říct. - Já vím.
Většinou sem nechodím.
Je to dost náročné.
Ale kamarádka mi u snídaně řekla:
„Chtěla bych donést květiny ke krámku.
Nevadilo by ti to?“
A já zkouším víc říkat: „Ano.“
Tak jsem řekla, že to zkusím.
- Co tohle? - Jo.
Třicet čtyři let.
Vidět ty kytky je dojemné.
Tolik lidí na ně myslí.
- Prosím. - Jistě.
Přestěhovala jsem se sem v 96.
V 91 jsem maturovala.
Takže...
- Jsem o tom slyšela. - Jste vrstevnice.
Bylo mi tehdy 17.
Takže vrstevnice.
Jsem moc ráda,
že zjistili, kdo to udělal.
Už vás nechám.
- Díky, že jste zašla. - Těšilo mě.
Uklízeli jsme jídelnu.
V té době tam byl bufet.
ZAMĚSTNANEC PIZZERIE
Myl jsem nádobí a Dave vysával. Vykřikl:
„Hele, venku jsou hasiči.“
Od obchoďáku až na konec
k obchodu s tapetami vede jedna půda.
Valil se tudy kouř.
Nic jsme tenkrát nevěděli,
až do brzkých ranních hodin.
Až pak nám řekli o té tragédii.
Díky.
- Moc děkuju. - Díky.
Když tu budeme stát dost dlouho, potkáme zajímavé lidi.
Neuvěřitelné, že tu tenkrát byl.
Co policie udělala bylo úžasné.
Dali si načas, ale vyřešili to.
Že jo.
Jen je mi líto těch kluků,
který kvůli tomu byli ve vězení.
Ano.
Oni to neudělali.
Bylo to strašné.
Jo.
Je to malé město, co?
- Pro tuhle chvíli jsem žil. - Jo.
To díky práci, kterou jsi tenkrát odvedl.
Je milé, že si to lidi pamatují.
Zároveň doufám, že zapomenou.
Že budou tvořit jiné příběhy.
Život se má žít. Nesmíme lpět na minulosti.
Proto si teď snažím říkat:
„Jaké to bude za rok?“
Tohle si v sobě ponesu pořád.
Dej mi pusu, Sonoro.
Není to tak, že bych žila v nejistotě a s úzkostí.
Tady je ten potok.
Podle mě je skoro po všem.
Jednou to bude úplně pryč.
Bude to jen vzpomínka,
ale už tím nebudeme žít.
Už známe odpovědi a můžeme...
přestat tápat.
Alespoň to už můžeme hodit za hlavu.
Tolik vzpomínek a tolik...
Zažila jsem všechno. Svět zažil hodně.
Jo, to bylo Sarah.
Už jich moc nezbývá.
Teď tu mám od vnoučat.
Od koho to je? Od Maddie. Udělala mi čapku.
Mimochodem, jste blázni, když tohle děláte.
Je to zvláštní práce.
Nechci se dotknout nikoho,
kdo se mnou kdy dělal rozhovor. Vážně ne.
Ale jsem ráda, že je po všem. Takové požehnání.
Nemyslela jsem, že se to stane, ale tohle je můj poslední rozhovor.
Musíte to nechat být, jinak vás to zničí.
Vezměte si talíře.
Boj za náš případ je u konce.
Za ostatní ale bojujeme dál.
Snažíme se vytvořit místo pro forenzní experty...
A. AYERSOVÁ MANŽELKA SHAWNA
...specialisty na DNA, genealogii, advokáty obětí... Vše v jednom.
Aby se lidé mohli obracet na jedno místo.
Neziskovka.
Na to se teď soustředíme.
Na snahu pomoci rodinám, které si něčím prochází,
protože každý má jinou cestu.
Doufáme, že vyřešíme další případy.
Že získáme odpovědi na otázky, které jiné tíží.
Kdybyste si připustil,
že existuje možnost,
že ti kluci jsou nevinní,
jaký by to byl pocit?
Kdyby se ukázalo, že jsou nevinní,
připadal bych si jako blbec.
Jestli si to rozmístění těl vymysleli,
tak mě napálili.
Pracoval jsem s tím, ale nestalo se to, kdo ví?
Tak jsem se spletl.
I kdyby se vyšetřovatel spletl nebo naletěl,
nerozhoduje o tom, jestli někdo půjde sedět.
O tom rozhoduje těch 12...
Máte pocit, že se porota spletla?
Osobně si myslím, že se nespletli.
Nezažil jsem případ, kdy by si tolik lidí,
tolik odborníků,
myslelo, že mají pravdu,
a přitom se tak tragicky mýlili.
O 20 LET POZDĚJI VYŠETŘOVÁNÍ
Kdo věří, že ti čtyři jsou do případu zapleteni?
Existuje studie, o které píší profesoři a další odborníci,
nazývaná „popírači neviny“.
Stává se, že policisté, státní zástupci
a další si ve své mysli překrucují skutečnost.
„Jasně, tady je nový důkaz,
ale vinu nese pořád ten samý.“
Dva, jedna.
Důkazy jsou tak silné,
že to v tuto chvíli přijali téměř všichni.
Já přijímám, že soud oficiálně
uzná jejich nevinu a očistí je.
19. ÚNORA 2026
Tohle jsme ještě nezažili.
Jejich rozsudky byly zrušeny.
JOSÉ P. GARZA PRÁVNÍK
Nikdo nebyl odsouzen.
Ale i tak je to břemeno obvinění
tížilo více jak 30 let.
Ať šli kamkoliv, dohnalo je to.
Výslechy, které vedly k těmto takzvaným přiznáním, byly zmanipulované,
protiprávní a nespravedlivé.
Nebuď srab, Mikeu!
Hector Polanco nebyl ve své době výjimkou.
Byla to praktika, kterou nezačal, a nebyl ani posledním.
Je to okamžik historie,
kterému je třeba porozumět a poučit se z něj.
Je potřeba vyvodit důsledky.
Povstaňte.
Posaďte se. Dobré ráno.
V této soudní síni každý den
žádáme ostatní, aby se zodpovědně
postavili k újmám, které způsobili jiným.
Následně se ze všech sil snažíme o nápravu škod.
TRUDY STRASSBURGEROVÁ PRÁVNIČKA
Dnes jsme to my, kdo musí zodpovědně přistoupit
k újmě, kterou jsme způsobili,
a být nápomocni těm, kterých se to týká.
Před 25 lety obvinil stát čtyři nevinné muže,
v té době teprve teenagery, ze zločinu
známého jako vraždy v jogurtovém krámku.
Neoprávněné trestní stíhání poškodilo i Amy Ayersovou,
Elizu Thomasovou a sestry Jennifer a Sarah Harbisonovy.
Zaslouží si spravedlnost.
Došlo k poškození jejich rodin.
ELIZIN OTEC
Měli nám věřit, že jsme dopadli pachatele.
Nyní po nich chceme, aby po desetiletích
odložili myšlenky a pocity
mířené špatným směrem, plné nejistoty a bez rozhřešení.
I společnost byla poškozena.
Víra v to, že adolescenti jsou schopni takového činu,
změnila náš pohled na lidskost.
A v neposlední řadě bylo ublíženo
neprávem obviněným mužům.
Dnes učiníme první krok k nápravě tohoto pochybení
a vyzdvihneme pravdu.
Posaďte se na lavici svědků.
Odhalilo vaše vyšetřování důkaz o přítomnosti
těchto osob na místě vraždy?
Ne.
Odhalilo vaše vyšetřování důkaz
o spojení těchto osob s Robertem Brashersem?
Ne.
PŘIZNÁNÍ VS. VĚDA
Šlo o doznání k sexuálnímu napadení.
S ohledem na výsledky
vaginálních stěrů, zakládají se na pravdě?
Ne.
Jmenuji se Michael James Scott.
Šestého prosince 1999,
když došlo k vraždám, mi bylo 17.
Ty zločiny jsem nespáchal. Nebyl jsem jim přítomen
a vždy jsem tvrdil, že jsem nevinný.
Byl jsem obviněn, vyslýchán a neprávem odsouzen.
Přišel jsem o rodinu, mládí,
o své dospívání.
Rozhodnutí soudu mi už nic z toho nevrátí.
Ale konečně zazní pravda.
Jsem nevinen.
Prohlášení Roberta Springsteena IV.
Prohlášení Forresta Brooka Welborna.
Jsem Phil Scott, jsem otcem Michaela Scotta.
Jmenuji se Janine Caseyová a jsem bývalou ženou Michaela Scotta.
Nepředstavovala jsem si, že mi manžela zabije policista.
Jsem hrdá, že Forrest nikdy nevzdal
boj za svou nevinnu u tohoto příšerného zločinu.
Oddělení Austinské policie a Paulu Johnsonovi...
vaše tunelové vidění...
stálo mého otce budoucnost.
Dnešní rozhodnutí není projevem velkorysosti.
Je to povinnost.
Žádné rozhodnutí nevrátí ztracený čas.
Žádný rozsudek neodčiní, že jste museli to břemeno nést.
Ale soud může, a také tak činí,
bez výhrad i váhání prohlásit,
že jste očištěni
a vaše nevina je potvrzena.
Tři, dva, jedna.
Dnešní výpovědi byly o ztrátě, o bolesti
a zmařeném mládí neprávem obviněných
z vražd v jogurtovém krámku. Jejich jména byla očištěna.
Mrzí mě to.
Jasný?
A...
Maurice tě nezradil.
Nechtěl tě zradit.
Byl jsi jeho kamarád.
Víš?
Namluvili mu
hrozné věci.
Měl bys to vědět.
- Jasný? - Díky.
Jo.
Můžeš to pověsit vedle.
Ten příběh dostal nový konec.
SGT. MELANIE RODRIGUEZOVÁ ODLOŽENÉ PŘÍPADY
Na tom samém místě, ale jinak.
To vypadá dobře.
Je to rovně.
Jo.
NESAHAT
Překlad titulků: Jitka Volfová