DETTA ÄR ETT FIKTIVT VERK.
EVENTUELLA LIKHETER MED VERKLIGA PERSONER, LEVANDE ELLER AVLIDNA,
ELLER VERKLIGA HÄNDELSER ELLER PLATSER ÄR HELT TILLFÄLLIGA.
SAJANBERGEN, RYSSLAND SEX VECKOR TIDIGARE
Dima, vi har ett problem.
En fånge saknas. Hon var inte på bussen.
Ge mig fångnumret.
Fan… Hon heter Gali Levy.
DJURTRANSPORT REGISTRERINGSNUMMER 7099
Flytta, flytta.
Flytta.
Kom.
Upp.
Gå.
Kom igen, skynda.
Upp och iväg.
Ditt djur.
Snälla. Jag…
- Hej. - Var är den?
Jag…
Var är den?
- Va? - Kirill.
Du är smart.
Du vet att jag inte bara kan låta dig gå.
Snälla.
Vänta.
Det är något du måste veta.
- Ja? - Kirill?
- Vem är det? - Orna.
Galis mamma.
Jag är i Moskva.
Du borde inte använda det här numret…
Jag hittade den.
Vad hittade du?
Det du letar efter.
Mannen?
Nej, mannen är död.
Jag har det han stal från dig.
Var är den?
Jag håller i den.
Beskriv den för mig.
Det är en liten, svart låda.
Man öppnar den som ett smyckeskrin,
och inuti finns något som ser ut som ett datachip
med elektroniska grejer runt om.
Ta en bild och skicka.
Fick du den?
Kirill?
Skicka din plats.
Orna.
Bra jobbat.
Är det här hon är?
Följ med mig.
Ja.
- Var hon till problem? - Nej.
Nå?
Visa vad du hittat.
Först vill jag att du lovar mig
att om jag ger dig den, låter du min dotter gå.
Lova mig att sekunden du har den, är allt mellan er över.
Jag lovar dig
att om hon vill gå, så får hon gå.
Vad då "om hon vill gå"?
Om hon vill gå, så får hon gå.
Så var är den?
Jag har lagt enheten i ett kassaskåp.
I en bank i Moskva.
Varför leker du?
Du sa att du skulle ta med dig den.
Kassaskåpet den ligger i…
…kan ingen öppna.
Varken jag eller du.
Ingen.
Bara Gali.
Och bara om hon går dit.
De har ett foto för biometrisk identifiering,
så det enda sättet att få den är där.
Efter att Gali fått åka hem.
Vilken bank?
I vilken bank?
Låt mig se min dotter först, så berättar jag.
Gali?
Hej.
Mamma.
Hej…
Har du gjort något med håret?
Har de…fört dig hit?
Tack för allt, Misha.
Är du okej?
Det här är min mamma.
Du kan gå, jag avslutar här.
Vi förbereder mat inför imorgon.
Det här är Larissa.
Vi gör plov, det är lite som pilaffris.
Jag pratar lite ryska nu.
Ingen fara, vi kan åka strax.
Kom du nyss hit?
- Kan jag visa henne runt? - Varsågod.
Okej, bra.
Så det här är köket,
och du har redan träffat Larissa.
Jag vet inte om man ser härifrån…
Ser du? De där gröna små kulorna?
Det är en grönsaksträdgård. Det ska växa tomater där.
- Ser du? Precis bredvid… - Gali…
Vill du se var jag sover?
- Ja. - Okej.
Det var mörkt här först,
och det blir bättre varje dag,
men jag bad dem ändå
- om en lampa… - Kan du lyssna en sekund?
Jag tänkte att en golvlampa vore trevligt…
Gali, jag är ledsen att det tog sådan tid,
men jag är här nu.
Mår du bra?
- Gali? - Va? Ja, jag mår bra.
För vi är ensamma nu,
och de talar inte hebreiska så du kan berätta vad som pågår.
Inget pågår, jag mår bra på riktigt.
- Du måste varit med om en del. - Va?
Jag sa att du måste varit med om en del.
Jo, jag vet, men jag mår bra nu.
Och här sover jag.
Wow, jag kan inte fatta att du är här.
Mamma…
Jag tänkte att den skulle passa här.
- Va? - Lampan.
Jo, kanske.
Gali,
kan vi sätta oss en sekund? Jag vill berätta nåt.
Visst.
Kom.
- Du måste fokusera en sekund. - Va?
För att vi ska komma hem, är det något du måste göra.
Imorgon ska vi till Moskva.
Vi ska till banken tillsammans.
I banken kommer de ta dig in i valvet själv.
Eller inte ett valv, exakt. Ett rum med rader av skåp.
I ditt skåp la jag en plastpåse med den där saken…
- Lyssnar du? - Mm.
I ditt skåp la jag en påse
med den där saken som du lovade Michail.
Du tar påsen och lämnar den till dem utanför.
När de har den är det klart. Då får du gå.
Det är vad vi kommit överens om.
Wow.
Om de skulle ge oss problem
så finns vakter där. De kan hjälpa oss.
Vi ska hem, förstår du?
Okej.
Jag har saknat dig så.
Har de tagit hand om dig? Har du fått äta och sova ordentligt?
Jag är trött, faktiskt. Mina ögon bara…stänger sig.
Har du klockan?
Nej, de tog min mobil.
Ja.
Jag vet att det är tidigt, och det fortfarande är ljust
men jag kan inte hålla ögonen öppna.
Är det okej om jag sover?
- Visst. - Mm.
Jag älskar dig så, min vackra flicka.
Om du vill prata
om allt som hänt, så finns jag här. Okej?
Okej, mamma. Tack för att du är här.
Jag älskar dig.
Banken?
Transguard, i Moskva.
Behöver du något för ikväll?
- Nej. - Vi åker tidigt imorgon bitti.
God natt.
- Mamma? - Ja?
…till banken Transguard, och hämta något från bankvalvet.
Och innan fem, okej?
Nu är det nästan över.
Vi åker.
Gali och Michail åker själva.
Nej, jag ska åka med henne.
Jag sa att Gali kan åka efter att vi fått enheten.
Tills dess stannar du här.
Gali, ge mig en kram. Fort.
Liten ändring till gårdagens plan:
efter att du gett dem det som är i kassaskåpet,
så be banken ringa Israels ambassad och säg att du väntar där.
Kom nu, Gali.
Men sätt dig inte i bilen med de människorna igen, okej?
- Vi ses senare, okej? - Det räcker.
Hur lång tid tar det att köra till Moskva?
Fyra timmar.
Kanske mer.
Och de ringer därifrån, eller hur?
För…
För att berätta om allt gått bra?
Varför skulle det inte det?
De är i Moskva.
De har precis kommit till banken.
Gali.
Gali!
Ni sa att ni skulle släppa henne.
Ni skulle släppa henne.
Hon ville tillbaka.
Kom.
Det är middag nu.
Michail vill att du gör oss sällskap.
Ja.
Tack.
Gali.
Hände något på banken?
Tvingade de dig tillbaka?
Va? Nej.
Vad hände då?
Nu när vi alla är samlade…
Jag minns när jag var en liten pojke
och gillade att krypa och leka under bordet.
Jag minns lukten av träplankorna
och hur jag gillade att höra de vuxna prata.
De drack och skrattade…
Fina tider.
Men tiden går, allt förändras, och tiden rinner ut.
Den sipprar iväg, som vatten mellan våra fingrar,
och vi kan inte hålla fast den.
Men idag vill jag utbringa en skål
till vårt nya barn som snart föds.
När han är här, om sex månader,
välkomnas han av
sin mamma,
sin farfar,
och även sin mormor,
som kommit hela vägen från Israel.
En skål för vårt nya barn!
- Skål! - Skål!
Vilket barn?
Vad pratar han om?
Ja.
Vad då "ja"?
Jag är gravid.
Va? Vem har gjort dig gravid? Har de utsatt dig för något?
- Nej, mamma, det här är något bra. - Vem var det då?
Hans son. Vi brukade dejta.
Roma?
Ja, Roma.
- Känner du honom? - Nej, jag bara…
- Gali, jag försöker… - Mamma.
Jag behöver att vi har ett normalt snack.
Okej…
- Berätta vad som pågår. - Jag försöker, vänta…
Förklara då.
- Jag försöker… - Ville du detta?
- Ville du bli gravid? - Jag kan inte om du är arg…
Damer,
det kanske är bättre om vi äter.
Det var en lång dag för Gali.
Kan du…
…läsa ryska?
Inte än.
Jag tror det är hans bok. Romas.
Det här var hans rum.
Du sa att du träffat honom?
Ja.
Han är gullig.
Hur mår han? Sa han nåt om mig?
Han hatar mig nog.
Nej… Jag tror han älskar dig.
Han hjälpte mig att hitta dig.
Du…
Gali…
Gali, jag försöker förstå…
För vi kan inte stanna här.
Galu.
Det här är inte en bra plats.
Jag vill inte åka.
Vi måste.
- Du förstår inte. - Jag vet, så hjälp mig.
Om vi åker,
så kommer dåliga saker att hända.
Nej, nej.
Jag håller oss säkra,
så inget kommer hända. Jag lovar, Gali.
Jag gillar det här rummet.
Jag har inte ens frågat hur pappa mår.
Han mår bra.
Han saknar dig så mycket.
Han kanske också kan komma på besök.
Ja, kanske.
Du…
Mamma.
Oroa dig inte.
Michail ser efter oss.
Hon är gravid, och jag visste inte,
så jag blev överraskad,
och jag fick panik och…
Jag kanske reagerade känslomässigt,
men jag är glad över det.
Det är underbart och…
Jag fick ju Gali när jag var mycket ung.
Okej.
Kirill, vet du vilket år min gammelfarfar byggde huset?
Nej.
1852.
Ett jättegods.
Han byggde ett ställe som kunde ge rum
åt flera generationer av hans växande familj.
Men från år till år så krympte familjen,
tills bara jag var kvar.
Berätta för henne.
Slå dig ned.
Det här huset
byggdes för en mycket stor familj.
Och nu är han den enda kvar.
Michail var 20 i militären.
Hans förband skickades för att vakta ett kraftverk i Ural.
De gillade det.
Men av 70 personer…
…så dog hälften av cancer.
Och de överlevande kunde inte få barn.
Bara han.
Ett mirakel skedde.
Han fick en son.
- En pojke. - Ja, din son.
Han verkar toppen.
Han är inte toppen.
Roma är ett svart får.
Han vill att vårt familjenamn begravs med honom.
Han vill inte ha det här barnet.
Eller något annat barn.
Så nu är hans ansvar mitt.
Förstår du?
Ja.
Var ska jag ställa lådan?
Vet du vad det här är?
Ja.
Och förstår du att den är mycket viktig för mig?
Ja.
Så du och din dotter
gav mig presenter.
Din dotter gav mig ett nytt…
Frö.
Din dotter…
…gav honom ett nytt frö.
Så han kan få släktträdet att växa igen.
Och du gav honom detta.
Som kommer göda trädet.
Göra det stort och starkt.
Så vi har något bra här.
Och jag vill se dig lycklig.
Om du vill stanna, så får du stanna.
Om du vill tillbaka till Israel, så Israel.
Om du vill ha ett hus i London eller Paris,
så säg bara var.
Men mitt barnbarn…
Han stannar här.
Du sa att om jag ger honom vad han vill ha, så låter han henne gå.
Jag sa att han låter dig träffa henne.
Men hon kan inte vara här med honom, som du förstår.
Du såg hur han nästan slog ihjäl sin egen son.
- Så antingen kan du hjälpa mig… - Du borde sluta prata.
Gali var trasig när hon kom hit.
Michail gav henne trygghet.
Kan du?
Gå.
Var med din dotter.
Gali.
Upp, Galu.
- Va? Vart? - Kom bara.
Mamma…
Det är mörkt ute.
Det är okej.
- Nej, nej. Inte nu. - Jag är törstig.
Inte nu.
Mamma, vad gör vi?
Jag sa ju att det är en överraskning. Jag förklarar där ute.
Vi måste gå.
Finns det en annan ingång?
Kom.
Va? Till bilen?
Ja, det är överraskningen. Jag har lärt mig köra igen. Kom.
Kom, Gali.
Gali, kom igen.
Gali, kom igen!
In i biIen.
In i bilen, Gali.
Galin i bilen nu!
Nu!
Stäng.
Nej, nej. Stäng den, Gali.
Nej, mamma.
- Michail! - Var tyst!
Nej, mamma. Jag vill inte. Stanna bilen.
Nej, nej, mamma. Jag vill inte. Stanna bilen.
Stanna bilen! Jag vill inte. Stanna, mamma.
Jag vill inte. Stanna bilen, mamma. Stanna!
Släpp ratten.
Släpp ratten nu!
Gali, mår du bra?
Gali!
Fan, fan. Mår du bra?
Titta på mig, Gali.
- Titta på mig. - Öppna dörren!
Nej, nej, Gali!
Gali!
Nej…
Doktor.
Mår du bra?
Ring över en doktor genast.
Nej, nej.
Det är över. Vi går hem.
Doktorn är på väg.
Nu går vi.
- Ska vi göra oss av med henne? - Nej, jag löser det.
Bitch.
Det är okej.
Bitch.
Vad ska han göra med henne?
De ska bara prata.
Rör på dig.
Din lilla bitch.
Gå.
Där.
Stanna här.
Jag är den enda hon har.
Snälla. Låt mig stanna. Jag hjälper till med barnet.
Får jag säga hejdå?
Ledsen.
Vad ska du säga till henne?
Att du inte gav mig nåt val.
Nej, nej. Säg inte det.
Men det är sant.
Jag vill inte att hon ska känna skuld. Snälla.
Vad ska jag säga då?
Jag vet inte.
Oroa dig inte.
Jag kommer på något.
Mamma?
Gali…
Vad gör du?
Gå hem, du är barfota. Läkaren är på väg.
Det är okej, älskling. Gå in igen.
Jag kommer strax.
Din mamma och jag samtalar bara.
Gå hem, hon kommer strax.
Vi bråkade, men nu har vi blivit sams.
Allt är lugnt, Gali. Lovar.
Vad är "sams"?
Vi är bra nu.
Eller hur?
Säg åt henne att gå.
Nu.
Gali, ställ dig framför mig.
Va?
Han kommer inte skjuta dig. Jag lovar. Gör det.
Gali, gör det nu.
Din mamma gav oss inget val.
Gå närmre honom.
Gali, håll dig borta. Lyssna inte på henne.
Snälla, gå hem.
- Jag kan inte, tyvärr. - Gali.
Säg åt henne att gå hem, pucko.
Lyssna på mig, okej?
Du kan göra detta, och du ska. Hör du mig?
Snälla, gå hem, Gali.
Rör dig mot honom. Blunda, om du vill.
Din mamma gav mig inget val.
Snälla Gali, flytta på dig.
Jag skjuter!
Fortsätt, han kommer inte skjuta dig.
Ur vägen, Gali!
Flytta dig, Gali.
Gali!
Gali. Vad har du gjort?
Jag kommer hitta dig vart du än tar vägen.
Jag kommer ta mitt barnbarn, och blåsa skallen av dig!
Stanna, snälla!
Snälla stanna! Stanna!
Hallå, stanna! Snälla!
- Mår ni bra, tjejer? - Tack.
Tack.
Kör, kör!
Tack. Vi förklarar sen. Tack.
Kör, kör.
Hallå…
Mamma…
Jag…
Jag är ledsen.
Det var inte meningen att det här skulle hända.
Jag vet.
- Jag ville inte… - Jag vet.
Mamma, de kommer inte låta oss åka.
Allt kommer bli bra.
Men de…
Hör du mig?
Allt kommer att ordna sig.
Orna? Orna Levy?
- Varsågod. - Tack.
- Redo? - Kom igen.
Blunda.
- Blunda då. - Jag gör ju det!
Fortsätt blunda.
- Wow, jag undrar vad det är. - Tyst.
Okej, du får titta.
Ta-da!
Wow.
- Tack, mamma. - Grattis på födelsedagen.
Galu… Mår du bra?
Ja.
- Du gör det igen. - Vad då?
- Stirrar? - Scannar mig.
Men hallå!
- Du önskade inget. - Prioriteringar, mamma.
Va? Åh, nej.
- Mm. - Nöjd?
- Du anar inte. - Det är rätt uppenbart.
- Men hallå. - Jag dömer inte.
Det är inte jag. Det är bebisen.
Eller hur, för det är första gången jag ser dig äta.
- Vad? - Nej, jag tänker bara…
- Om du skulle gå på en dejt eller så? - Ja?
Kanske inte ta den på en restaurang.
Det du gör nu är faktiskt ren shaming.
Galu…
Det är en man som läser tidningen.
Ingen är på väg hit.
Vi är på ett kafé i Kiryat Motzkin,
och inget kommer att hända dig.
Jag lovar, okej?
Det är säkert. Jag vet.
- Att du har mage. - Det här är gott.
- Jag ger mig. Köp en till mig. - Du…
- Du är helt gränslös. - Upp med dig.
Rör på dig, tjockis.
Sån himla mormor.
- Mitt i prick. - Seriöst.
Undertexter: Elsa Bigestans