TOTO DIELO JE FIKCIA.
PODOBNOSŤ SO ŽIVÝMI ČI ZOSNULÝMI OSOBAMI,
UDALOSŤAMI A MIESTAMI JE ČISTO NÁHODNÁ.
POHORIE SAJANY, RUSKO PRED 6 TÝŽDŇAMI
Dima, máme problém.
Chýba nám väzenkyňa. Nebola v autobuse.
Daj mi číslo.
Kurva… volá sa Gali Levyová.
PREVOZ ZVIERAT REGISTRAČNÉ ČÍSLO 7099
Uhni, uhni…
Uhni.
Poď.
Vstávaj.
Choď!
Rýchlo.
Vstaň a choď.
Ty zviera.
Prosím! Nie…
- Zdravím. - Kde to je?
Ja… ja…
Kde to je?
Kyril.
Si bystrá.
Vieš, že ťa nemôžem len tak nechať ísť.
Prosím. Prosím…
Počkajte!
Najprv vám musím niečo povedať.
BEZPODMIENEČNÁ LÁSKA
- Áno. - Kyril?
- Kto volá? - Orna.
Galina mama.
Som v Moskve.
Nemali by ste volať z toho…
Našla som to.
Čo?
To, čo hľadáte.
Toho muža?
Nie, ten je mŕtvy.
Našla som to, čo vám ukradol.
Kde to je?
Držím to v ruke.
Opíšte mi to.
Je to malá čierna škatuľka.
Dá sa otvoriť ako krabička na šperky
a vnútri je niečo, čo vyzerá ako počítačový čip
s elektrickými vecami po obvode.
Odfoťte to a pošlite.
Dostali ste to?
Kyril?
Pošlite mi svoju polohu.
Orna.
Výborne.
Tu ju držíte?
Poďte so mnou.
Áno.
- Robila problémy? - Nie.
Tak?
Ukážte, čo ste našli.
Najprv mi sľúbte,
že ak vám to dám, moju dcéru pustíte.
Sľúbte mi, že keď to budete mať, všetko sa medzi vami dvomi skončí.
Sľubujem…
že ak chce odísť, odíde.
Ako to myslíte „ak chce odísť“?
Ak chce odísť, odíde.
Takže, kde to je?
Zariadenie som dala do trezoru.
V moskovskej banke.
Prečo sa zahrávate?
Vraveli ste, že ho prinesiete.
Trezor, kam som ho dala…
nedokáže nikto otvoriť.
Ani ja, ani vy.
Nikto.
Iba Gali.
A len ak tam pôjde.
Majú fotku pre biometrickú identifikáciu,
takže svoje zariadenie dostanete len odtiaľ.
A len ak pôjde Gali domov.
Ktorá banka?
V ktorej banke?
Najprv mi ukážte dcéru a potom vám to poviem.
Gali?
Ahoj!
Mami!
Ahoj…
Počkať, máš iné vlasy?
Ty… Ty… Priviedli ťa sem?
Miša, vďaka za všetko.
Si v poriadku?
Toto je moja mama.
To nič, môžete ísť, dokončím to tu.
Len pripravujeme jedlo na zajtra.
Toto je Larissa.
Robíme plov, niečo ako ryžový pilaf.
Á, už viem trochu po rusky.
To nič, o chvíľu odtiaľto odídeme.
Teraz si prišla?
- Môžem jej to tu ukázať? - Do toho.
Dobre, fajn. Takže…
Dobre, toto je kuchyňa,
Larissu už poznáš a…
Neviem, či to odtiaľto vidieť…
Vidíš tam? Tie malé zelené guličky?
Je tam zeleninová záhrada. Majú tam vyrásť paradajky.
- Vidíš, tam? Hneď za… - Gali…
Chceš vidieť, kde spím?
- Áno. - Dobre.
Najprv tu bola fakt tma,
a každý deň sa to zlepšuje,
ale aj tak som ich poprosila
- o lampu… - Počúvaj ma na chvíľu.
Stojaca lampa by bola možno fajn…
Gali, veľmi ma mrzí, že mi to tak trvalo,
ale teraz som už tu.
Si v poriadku?
- Gali? - Čo? Áno, je mi fajn. Ja len…
Pretože teraz sme osamote.
A nevedia po našom, takže mi môžeš povedať, čo sa deje.
Nič sa nedeje, naozaj mi je fajn.
- Musela si si toho veľa prežiť. - Čo?
Vravím, že si si toho musela veľa prežiť.
Hej, ja viem, ale naozaj je mi už dobre.
A tu spím.
Páni, neverím, že si tu.
Mami…
Myslela som, že by sa tu vynímala.
- Čo? - Tá lampa.
Hej, možno.
Gali,
môžeme si sadnúť? Chcem ti niečo povedať.
Jasné.
Poď.
- Na chvíľku sa sústreď. - Čo je?
Ak sa máme dostať domov, musíš niečo urobiť.
Zajtra pôjdeme do Moskvy.
Pôjdeme spolu do banky.
V banke ťa osamote vezmú do trezoru.
Nie je to úplne trezor. Je to miestnosť plná skriniek.
A do tvojej priehradky som dala plastové vrecko s tou vecou, čo si…
Rozumieš?
Do tvojej priehradky som dala plastové vrecko
s tou vecou, čo si sľúbila Michailovi.
Vezmeš to vrecko a necháš im ho vonku.
Keď ho budú mať, hotovo. Pustia ťa.
Na tom som sa s nimi dohodla.
Á, páni.
Aj keby nám ešte robili problémy,
majú tam ochranku. Pomôžu nám.
Ideme domov, rozumieš?
Dobre.
Tak veľmi si mi chýbala.
Správali sa k tebe dobre? Dovolili ti normálne jesť a spať?
Áno, vlastne som unavená. Zatvárajú sa mi… oči.
Máš hodinky?
Nie, vzali mi mobil.
- Hej. - Dobre…
Viem, že je ešte skoro, stále svieti slnko,
no zatvárajú sa mi skrátka oči.
Nebude ti vadiť, keď si pospím?
Iste.
Tak veľmi ťa ľúbim, dievčatko moje.
Ak si chceš pohovoriť
o tom všetkom, čo sa stalo, som tu, dobre?
Dobre, mami. Ďakujem, že si tu.
Ľúbim ťa.
Ktorá banka?
Transguard v Moskve.
Potrebujete na dnes večer niečo?
- Nie. - Zajtra odchádzame skoro ráno.
Dobrú noc.
- Mami? - Áno?
…do banky Transguard, vezmem jednu vec z trezoru.
A potom pred piatou, dobre?
To je ono, už bude koniec.
Poďme.
Gali a Michail idú sami.
Nie, idem s ňou.
Povedal som, že Gali môže odísť, keď získame zariadenie.
Dovtedy ostanete tu.
Gali, objím ma. Rýchlo.
Gali, menšia zmena včerajšieho plánu:
keď im dáš, čo je v trezore,
požiadaj banku, nech zavolá na izraelské veľvyslanectvo, že tam čakáš.
Gali, poďme.
S tými ľuďmi už do auta však znova nesadneš, dobre?
- Uvidíme sa neskôr, dobre? - Stačí!
Ako dlho to trvá odtiaľto do Moskvy?
Štyri hodiny.
Možno viac.
A potom nám odtiaľ zavolajú, však?
A…
A povedia, že všetko dobre dopadlo?
Prečo by nedopadlo?
Sú v Moskve.
Práve vstúpili do banky.
Gali.
Gali!
Povedali ste, že ju pustíte.
Požiadala o návrat.
Poďte.
Bude večera.
Michail chce, aby ste sa pridali.
Áno.
Vďaka.
Gali… Gali.
Bol v banke nejaký problém? Čo sa stalo?
Prinútili ťa vrátiť sa?
Čože? Nie.
Tak čo potom?
Keď už sme všetci tu…
Spomínam si, že ako malý chlapec
som sa plazil a hral pod stolom.
Stále si pamätám na vôňu drevených parkiet
a rád som načúval rozhovorom dospelých.
Pili a smiali sa…
Staré dobré časy.
No čas plynie, všetko sa mení a čas vyprší.
Ujde nám ako voda pomedzi prsty
a nemôžeme ho udržať.
No dnes by som chcel pozdvihnúť čašu
na naše nové dieťa, ktoré sa čoskoro narodí!
Keď sa o šesť mesiacov narodí,
s láskou ho privíta
jeho mama,
starý otec
a aj stará mama,
ktorá prišla až z ďalekého Izraela.
Prípitok na nové dieťa!
- Nazdravie! - Nazdravie!
Aké dieťa?
O čom to hovorí?
Hej.
Ako to myslíš „hej“?
Som tehotná.
Čože? S kým? Urobil ti niekto niečo?
- Nie, nie, mami, je to dobré. - Tak kto?
Jeho syn. Chodili sme spolu.
Roma?
Áno, Roma.
- Počkať, poznáš ho? - Nie, ja len…
- Gali, naozaj sa tu snažím… - Mami…
Musíme sa na chvíľu porozprávať ako normálni ľudia.
Dobre…
- Prosím, skrátka mi povedz, čo sa deje. - Snažím sa…
Dobre, tak to vysvetli.
- Snažím sa… - Chcela si to?
- Otehotnieť? - Nemôžem, ak sa hneváš…
Dámy,
možno bude lepšie, keď sa najeme.
Gali má za sebou veľmi náročný deň.
Vieš…
čítať po rusky?
Ešte nie.
Je to asi jeho kniha. Romaova.
Bola to jeho izba.
Vravela si, že ste sa stretli?
Áno.
Je milý.
Ako sa má? Spomenul ma?
Asi ma neznáša.
Nie… podľa mňa ťa ľúbi.
Pomohol mi ťa nájsť.
Hej…
Hej… Gali…
Gali, len sa snažím pochopiť…
Lebo tu nemôžeme ostať.
Galu.
Toto nie je dobré miesto.
Nechcem odísť.
Musíme.
- Nerozumieš… - Máš pravdu, tak mi pomôž.
Ak sa pokúsime odísť,
udejú sa zlé veci.
Nie, nie.
Udržím nás v bezpečí,
takže sa nič nestane. Sľubujem, Gali.
Táto izba sa mi páči.
Ani som sa nespýtala, ako sa má ocko.
Dobre.
Veľmi mu chýbaš.
Možno tiež môže prísť na návštevu.
Hej, možno.
Hej…
mami.
Neboj sa.
Michail sa o nás postará.
Ja len, že je tehotná a nevedela som to,
takže ma to prekvapilo,
a cítila som paniku a…
Možno som zareagovala e… emocionálne,
ale veľmi sa z toho teším.
Je to úžasné a…
Viete, aj ja som mala Gali veľmi mladá.
Fajn.
Kyril, vieš, v akom roku môj prastarký postavil tento dom?
Neviem.
V roku 1852.
Obrovský pozemok.
Postavil miesto, ktoré dokázalo poskytnúť domov
niekoľkým generáciám jeho rastúcej rodiny.
No z roka na rok sa rodina zmenšovala,
až kým som neostal len ja.
Povedz jej to.
Prosím, sadnite.
Tento dom
postavili pre veľmi veľkú rodinu.
A teraz ostal už len on.
Keď mal Michail 20, bol v armáde.
Jednotka mala chrániť elektráreň na Urale.
Páčilo sa im to.
Ale potom zo 70 ľudí, polovica…
viac ako polovica umrela na rakovinu.
A tí, čo prežili, nemohli mať deti.
Okrem neho.
Jemu sa stal zázrak.
Mal syna.
- Jeden chlapec. - Áno, váš syn.
Zdá sa, že je skvelý.
Nie je.
Roma je čierna ovca.
Chce, aby s ním naše meno umrelo.
Nechce toto dieťa.
Či akékoľvek iné dieťa.
Takže teraz je jeho zodpovednosť mojou zodpovednosťou.
Rozumiete mi?
Áno.
Kde mám položiť debnu?
Viete, čo to je?
Áno.
A chápete, že je to pre mňa veľmi dôležité?
Áno.
Takže vy a vaša dcéra…
ste mi dali dary.
Vaša dcéra mi dala nové…
Semienko.
Vaša dcéra…
mu dala nové semienko.
A môže tak obnoviť rodostrom.
A vy ste mu dali toto.
Čo ten strom vyživí.
A zväčší sa a zosilnie.
Takže, podarilo sa nám niečo dobré.
A chcem, aby ste boli spokojná.
Ak tu chcete ostať, ostanete tu.
Ak sa chcete vrátiť do Izraela, tak Izrael.
Ak chcete dom v Londýne či Paríži,
stačí povedať kde.
Ale môj vnuk…
ostane tu.
Vraveli ste, že ak mu zoženiem, čo chce, pustí ju.
Povedal som, že za ňou pôjdete.
Nemôže tu však s ním ostať a viem, že tomu rozumiete.
Videli ste, ako vlastného syna takmer ubil na smrť.
- Takže mi buď pomôžete alebo… - Mali by ste prestať rozprávať.
Gali bola zničená, keď sem prišla.
Michail jej poskytol bezpečie.
Dokážete to aj vy?
Choďte.
Buďte so svojou dcérou.
Gali.
Vstávaj, Galu.
- Čo? Kde? - Len poď.
Mami…
vonku je tma.
To nič.
- Nie, nie. Teraz nie. - Som smädná.
Teraz nie.
Mami, čo robíme?
Vravela som, prekvapenie. Vysvetlím vonku.
Musíme ísť.
Je tu aj iný vchod?
Poď.
Čo, k autu?
Áno, to je to prekvapenie, už viem opäť šoférovať. Poď.
Gali, poď.
Gali, no tak.
Gali, poď!
Nastúp do auta.
Gali, nastúp do auta!
Gali, okamžite nastúp do auta!
Hneď!
Zatvor ich!
Nie, nie, nie. Gali, zatvor ich!
Mami, nie, nie…
- Michail! - Ticho!
Nie, mami, nechcem. Mami, vypni motor.
Nie, nie, mami, nechcem. Zastav, mami!
Zastav! Nechcem! Stoj, mami!
Nie, nie, nechcem. Zastav, mami! Stoj!
Pusti volant.
Okamžite pusti volant!
Gali. Gali, je ti niečo?
Gali! Gali!
Doriti, doriti… Je ti niečo?
- Gali, pozri sa na mňa. - Otvor dvere.
- Pozri. - Otvor dvere!
Nie, nie, Gali!
Gali!
Nie…
Lekára.
Je ti niečo? Je ti niečo?
Okamžite sem privolajte lekára!
Nie, nie.
Už je po tom. Poďme domov.
Lekár je na ceste.
Poďme.
- Zbavíme sa jej? - Nie, ja to urobím.
Suka.
To nič.
Suka.
Čo jej spraví?
Len sa rozprávajú…
Hýb sa.
Suka jedna.
Hýb sa.
Tam. Tam.
Tu zastaň.
Už má len mňa.
Prosím. Dovoľte mi ostať. Pomôžem s bábätkom.
Môžem sa ísť rozlúčiť?
Prepáč.
Čo jej poviete?
Že si mi nedala na výber.
Nie, nie. Nie… To jej nehovorte.
Je to pravda.
Nie, ale nechcem, aby cítila vinu. Prosím.
Tak čo jej mám povedať?
Neviem.
Ja neviem.
Neviem.
Neboj sa.
Niečo vymyslím.
Mami?
Gali…
Čo robíš?
Choď domov, si bosá. Lekár je na ceste.
To nič, zlatko. Vráť sa do domu.
Hneď prídem.
S mamou sa len rozprávame.
Prosím, choď domov, hneď príde.
Pohádali sme sa, no už sme sa aj uzmierili.
Všetko je v poriadku, Gali. Naozaj.
Čo znamená „uzmierili“?
Už sme v pohode.
Však?
Povedz, nech odíde.
Ihneď.
Postav sa predo mňa.
Čože?
Nezastrelí ťa. Sľubujem. Poď.
Gali, urob to!
Tvoja mama nám nedala na výber.
Teraz sa k nemu priblíž.
Gali, prosím, odstúp, nepočúvaj ju.
Choď domov, prosím.
- Nemôžem, prepáč, nemôžem. - Gali.
Nech ide domov, ty hlupaňa!
Počúvaj ma, dobre?
Dokážeš to a robíš to. Počuješ ma?
Prosím, choď domov, Gali.
Pokračuj až k nemu. Zatvor oči, ak musíš.
Tvoja mama mi nedala na výber.
Gali, prosím, odstúp.
Vystrelím!
Ďalej, nevystrelí.
Gali, uhni!
Gali, uhni! Prosím!
Gali!
Gali. Čo si to spravila?
Nájdem ťa, nech utečieš kdekoľvek.
Vezmem si vnuka a potom ti odstrelím tú skurvenú hlavu!
Stojte! Stojte! Prosím, stop!
Prosím, zastavte, zastavte!
Zastavte, hej! Prosím!
- V poriadku? - Ďakujeme.
Ďakujeme.
Choďte, choďte!
Ďakujeme. Vysvetlíme to neskôr. Ďakujeme.
Choďte. Choďte.
Hej…
Mami…
Mrzí…
mrzí ma to.
Nechcela som, aby sa to stalo, ne…
Ja viem.
- Nechcela som… - Ja viem.
Mami, nenechajú nás odísť.
Všetko dobre dopadne.
Ale oni…
Počuješ ma?
Všetko dobre dopadne.
Orna? Orna Levyová?
- Páči sa. - Vďaka.
- Pripravená? - No tak.
Zatvor oči.
- No tak, zatvor. - Mám! Sú zatvorené.
Ešte neotváraj.
- Páni, ktovie, čo to je. - Ticho.
Dobre, otvor.
Ta-dá!
Teda…
- Vďaka, mami. - Všetko najlepšie.
Galu… Si v poriadku?
Hej.
- Znova to robíš. - Čo?
- Zízam? - Prezeráš si ma.
Hej!
- Ani si si nič neželala! - Priority, mami.
Čo? Ach, nie…
Šťastná?
- Ani netušíš ako. - Vlastne je to očividné.
- Hej… - Ne… nesúdim ťa.
Mami, to nie ja, ale bábätko.
Hej, lebo ťa vidím jesť po prvý raz.
- Hej! Čo? - Nie, len navrhujem…
- Ak pôjdeš niekedy na rande? - Áno?
Možno nevyber reštauráciu.
Ty ma normálne zahanbuješ.
Galu…
Ten muž len číta noviny.
Nikto sem nepríde.
Sme v kaviarni, toto je Kirjat Mockin,
a nič sa ti nestane.
Sľubujem, dobre?
Jasné. Viem.
- Tá drzosť! - Ach, to je dobré.
- Fajn, vzdávam sa, zbehni mi po jeden. - Ty…
- Fakt nemáš hranice. - Vstávaj už.
Pohyb, tučko.
Ty si teda starká.
- To sa podarilo. - Fakt.
Preklad titulkov: Jozef Ferencz