ŠIS IR DAIĻDARBS.
JEBKĀDA LĪDZĪBA AR ĪSTĀM PERSONĀM, DZĪVĀM VAI MIRUŠĀM,
ĪSTIEM NOTIKUMIEM VAI VIETĀM IR TIKAI SAKRITĪBA.
SAJĀNU KALNI, KRIEVIJA PIRMS 6 NEDĒĻĀM
Dima, ir problēma.
Pazudusi aizturētā. Viņas autobusā nebija.
Nosauc viņas numuru!
Bļeģ… Viņas vārds - Gali Levija.
DZĪVNIEKU PĀRVADĀŠANA
Palaiž, palaiž…
Palaiž!
Celies!
Ej!
Ātrāk!
Ej, ej!
Maita!
Lūdzu! Es ne…
- Ei! - Kur tas ir?
Es…
Kur tas ir?
Kiril!
Tu esi gudra.
Tu zini, ka nevaru tevi vienkārši palaist.
Lūdzu…
Pag!
Vispirms jums kaut kas jāzina.
- Jā. - Kirils?
- Kas runā? - Orna.
Gali māte.
Esmu Maskavā.
Jums nevajadzētu zvanīt, ja vien…
Es to atradu.
Ko jūs atradāt?
To, ko jūs meklējat.
To vīrieti?
Nē, tas vīrietis ir miris.
Atradu to, ko viņš jums nozaga.
Kur tas ir?
Es turu to rokā.
Aprakstiet to!
Tā ir maza, melna kastīte.
To var atvērt kā rotaslietu kārbiņu,
un iekšā ir kaut kas līdzīgs datora mikroshēmai,
un apkārt - kaut kas elektronisks.
Nofotografējiet un atsūtiet!
Saņēmāt?
Kiril!
Uzrakstiet, kur atrodaties.
Orna!
Labi pastrādāts.
Vai viņa ir te?
Nāciet līdzi!
Jā.
- Pa ceļam ar viņu bija kādas problēmas? - Nē, nekādas.
Nu?
Parādi, ko atradi.
Vispirms gribu, lai apsolāt:
ja jums to atdošu, jūs manu meitu atlaidīsiet.
Apsoliet: tiklīdz jūs to dabūsiet, viss starp jums abiem būs beidzies.
Es apsolu…
ja viņa gribēs aizbraukt, tad aizbrauks.
Kā tas ir - "ja viņa gribēs aizbraukt"?
Ja viņa gribēs aizbraukt, tad aizbrauks.
Nu, kur tas ir?
Es ieliku to ierīci seifā.
Bankā Maskavā.
Kāpēc jāspēlē spēles?
Tu teici, ka to atvedīsi.
Seifu, kurā to ieliku…
nevar atvērt neviens.
Ne es, ne jūs.
Neviens.
Tikai Gali.
Un tikai, ja viņa tur aizbrauks.
Viņiem ir fotogrāfija biometriskai identificēšanai,
tāpēc jūs savu ierīci varat saņemt tikai tur
un tikai tad, kad Gali būs devusies mājās.
Kurā bankā?
Vispirms ļaujiet man satikt meitu, un tad es jums pateikšu.
Gali?
Ei!
Mammu!
Sveika…
Pag, tu kaut ko izdarīji ar matiem?
Tevi šurp atveda viņi?
Liels paldies par to, Miša.
Tev viss labi?
Šī ir mana mamma.
Viss kārtībā. Jūs varat iet. Es te pabeigšu.
Mēs gatavojam ēdienu rītdienai.
Šī ir Larisa.
Mēs gatavojam plovu - tas ir tāds kā rīsu pilafs.
Es tagad mazliet protu krieviski.
Labi. Mēs tūlīt brauksim prom.
Tu atbrauci tikko?
- Es drīkstu viņai parādīt? - Lūdzu.
Labi. Tātad…
Tātad šī ir virtuve.
Ar Larisu tu jau iepazinies, un…
Nezinu, vai no šejienes var redzēt…
Redzi tur? Tos zaļos pudurīšus?
Tur ir sakņu dārzs. Tur vajadzētu izaugt tomātiem.
- Redzi tur? Aiz tā… - Gali…
Gribi redzēt, kur guļu?
- Jā. - Labi.
Sākumā te bija ļoti tumšs.
Ar katru dienu gan kļūst gaišāks,
bet es viņiem vienalga palūdzu,
- lai atved man lampu… - Paklausīsies manī?
Domāju - varbūt noderētu stāvlampa…
Gali, atvaino, ka man tas aizņēma tik ilgu laiku,
bet tagad esmu te.
Tev viss kārtībā?
- Gali? - Ko? Jā, ir labi. Es tikai…
Tagad esam vienas
un ivritu viņi nesaprot, tāpēc vari pateikt, kas notiek.
Nekas nenotiek. Man viss ir labi.
- Tu noteikti daudz esi pārcietusi. - Ko?
Teicu - noteikti daudz esi pārcietusi.
Nē, jā, es zinu, bet tagad viss ir kārtībā.
Un te es guļu.
Ak! Neticas, ka tu esi te.
Mammu…
Domāju - tā te izskatītos labi.
- Kas? - Lampa.
Jā, varbūt.
Gali! Varam uz brītiņu piesēst? Gribu tev ko izstāstīt.
Protams.
Nāc!
- Vajag, lai mirkli sakoncentrējies. - Nu?
Lai mēs varētu tikt mājās, tev kaut kas jāizdara.
Rīt mēs aizbrauksim uz Maskavu.
Mēs kopā aiziesim uz banku.
Bankā tevi vienu ievedīs seifā.
Tas nav īsti seifs. Tā ir istaba ar daudziem skapīšiem.
Un tavā kastītē es ieliku plastmasas maisiņu ar to lietu, kuru…
Tu klausies?
Tavā kastītē es ieliku plastmasas maisiņu
ar to lietu, kuru apsolīji Mihailam.
Tu to maisiņu paņemsi un atstāsi ārā viņiem.
Tiklīdz viņiem tas būs - viss. Viņi ļaus tev iet.
Tā es ar viņiem vienojos.
O, padomā!
Pat ja viņi radīs mums problēmas,
tur būs apsargi. Viņi mums palīdzēs.
Mēs brauksim mājās. Saproti?
Labi.
Kā man tevis pietrūka!
Vai pret tevi izturējās labi? Ļāva paēst un izgulēties?
Jā, vispār esmu nogurusi. Man acis vienkārši līp ciet.
Tev ir pulkstenis?
Nē, viņi man telefonu atņēma.
Jā.
Zinu, ka vēl ir agrs - ir gaišs -,
bet man vienkārši acis līp ciet.
Drīkstu pagulēt?
Protams.
Kā es tevi mīlu, mana skaistā meitene.
Ja gribi parunāt
par visu, kas notika, zini, ka esmu te, ja?
Labi, mamm. Paldies, ka te esi.
Es tevi mīlu.
Kura banka?
Transguard Maskavā.
Vai jums šim vakaram ko vajag?
- Nē. - Rīt izbrauksim agri.
Arlabunakti!
- Mamm? - Jā?
…uz Maskavu - uz banku. Paņemsim no seifa vienu lietu.
Un tad - ap pieciem, ja?
Nu viss - gandrīz jau galā.
Viss. Braucam!
- Gali un Mihails brauks vieni. - Nē, es braukšu ar viņu.
Es teicu: Gali varēs aizbraukt, kad būšu dabūjis ierīci.
Līdz tam tu paliksi te.
Gali, ātri apskausi mani?
Maza izmaiņa vakardienas plānā:
kad atdosi viņiem to, kas ir seifā,
palūdz, lai banka piezvana uz Izraēlas vēstniecību, un pasaki, ka gaidi tur.
Gali, viss. Braucam!
Bet atpakaļ mašīnā pie šiem cilvēkiem nekāp, ja?
- Un vēlāk tiksimies, ja? - Viss!
Cik ilgi jābrauc no šejienes līdz Maskavai?
Četras stundas.
Varbūt ilgāk.
Un viņi mums no turienes piezvanīs, ja?
Lai…
Lai pateiktu, ka viss ir izdevies?
Kāpēc lai neizdotos?
Viņi ir Maskavā.
Tikko iegāja bankā.
Gali!
Jūs teicāt, ka viņu atlaidīsiet.
Viņa gribēja atgriezties te.
Nāciet!
Tūlīt būs vakariņas.
Mihails grib, lai pievienojaties.
Jā.
Paldies.
Gali… Gali!
Vai bankā bija kāda problēma? Kas notika?
Viņi piespieda tevi atgriezties?
Ko? Nē.
Tad kas notika?
Nu, kad visi esam kopā…
Kad es biju pavisam mazs,
man ļoti patika rāpot zem šī garā galda, pie kura jūs sēžat.
Man patika rāpot, spēlēties - es pat atceros koka grīdas smaržu -
un klausīties pieaugušajos, kas sēdēja pie šī galda.
Dziedāja, dzēra, līksmoja. Viņi dziedāja, smējās, līksmoja…
Tie bija labi laiki.
Bet laiks iet, viss mainās, un laiks aizplūst
kā ūdens starp pirkstiem.
Noturēt to nevar.
Bet šodien es gribu pacelt šo glāzi
par mūsu gaidāmo mazuli.
Viņš nāks pasaulē pēc sešiem mēnešiem,
un te viņu ar mīlestību un prieku sagaidīs
gan mamma,
gan vectēvs,
gan vecāmāte,
kas atlidojusi no tālās Izraēlas.
Iedzersim par mūsu gaidāmo mazuli!
- Priekā! - Priekā!
Par kādu mazuli?
Par ko viņš runā?
Jā.
Ko "jā"?
Esmu stāvoklī.
Ko? Kurš to izdarīja? Vai kāds tev to nodarīja?
- Nē, mamm. Tas ir labi. - Tad kurš?
Viņa dēls. Mēs ar viņu tikāmies.
Roma?
Jā, Roma.
- Pag, tu viņu pazīsti? - Nē, es…
- Gali, es tiešām cenšos… - Mamm…
Es gribu, lai mirkli parunājam kā normāli cilvēki.
Labi…
- Lūdzu, pasaki, kas te notiek. - Es mēģinu. Pagaidi…
Labi, tad paskaidro!
- Es mēģinu… - Vai tu to gribēji?
- Palikt stāvoklī? - Nevaru, ja dusmojies…
Dāmas!
Tagad varbūt labāk ēdīsim.
Gali šī bija ļoti grūta diena.
Tu proti…
lasīt krieviski?
Vēl ne.
Man liekas - šī ir viņa grāmata. Romas.
Šī bija viņa istaba.
Tu teici, ka viņu satiki?
Jā.
Viņš ir jauks.
Kā viņam iet? Viņš par mani ko teica?
Viņš droši vien mani ienīst.
Nē… Domāju - viņš tevi mīl.
Tieši viņš man palīdzēja tevi atrast.
Ei…
Ei… Gali…
Gali, es tikai cenšos saprast…
Jo mēs nevaram palikt te.
Galu!
Šī nav laba vieta.
Es negribu braukt prom.
Mums jābrauc.
- Tu nesaproti… - Tev taisnība - palīdzi man saprast!
Ja mēģināsim aizbraukt,
notiks kas slikts.
Nē.
Es mūs sargāšu,
tāpēc nekas nenotiks. Es apsolu, Gali.
Šī istaba man patīk.
Es pat nepajautāju, kā iet tētim.
Ir labi.
Viņš pēc tevis ļoti ilgojas.
Varbūt var atbraukt arī viņš.
Jā, varbūt.
Ei…
Mamm!
Neuztraucies!
Mihails par mums parūpēsies.
Vienkārši viņa ir stāvoklī un es to nezināju,
tāpēc es biju pārsteigta
un man sākās panika, un…
Varbūt es tiešām reaģēju emocionāli,
bet es par to esmu ļoti priecīga.
Tas ir brīnišķīgi, un…
Ziniet, man Gali arī piedzima, kad biju ļoti jauna.
Labi.
Kiril, vai zini, kad mans vecvectēvs uzbūvēja šo savrupnamu?
Nezinu.
1852. gadā.
Milzīga dzimtas muiža,
lai te būtu vieta visām paaudzēm -
visai mūsu strauji augošajai ģimenei. Lai pietiktu visiem.
Dzīve iet ātri. Cilvēki mirst.
Esmu palicis es viens.
Izskaidro viņai pāris vārdos!
Lūdzu, sēdies!
Šī māja…
tika celta ļoti lielai ģimenei.
Un nu ir palicis vienīgi viņš.
Kad Mihailam bija 20, viņš bija armijā.
Vienību nosūtīja sargāt elektrostaciju Urālos.
Viņiem tas patika.
Bet no 70 cilvēkiem puse…
vairāk nekā puse nomira no vēža.
Bet tiem, kas palika dzīvi, nedzima bērni.
Tikai viņam.
Notika brīnums.
Viņam piedzima dēls.
- Viens zēns. - Jā, jūsu dēls.
Viņš šķiet lielisks.
Viņš nav lielisks.
Roma ir melna avs.
Viņš grib, lai mūsu ģimenes vārds izzustu līdz ar viņu.
Viņš šo bērnu negrib.
Vispār negrib bērnus.
Tāpēc tagad viņa pienākums ir mans pienākums.
Tu saproti?
Jā.
Kur nolikt kasti?
Vai zini, kas šis ir?
Jā.
Un saproti, ka tas man ir ļoti svarīgs?
Jā.
Tātad tu un tava meita…
pasniedzāt man dāvanas.
Tava meita iedeva man jaunu…
Sēkla.
Tava meita…
iedeva viņam jaunu sēklu.
Lai atjaunotu viņa dzimtaskoku.
Un jūs viņam iedevāt šo.
Tas šo koku baros.
Un padarīs lielu un stipru.
Tātad mums te ir kaut kas labs.
Un es gribu, lai tu būtu laimīga.
Ja gribi palikt te, paliec te.
Ja gribi braukt atpakaļ uz Izraēlu, brauc uz Izraēlu.
Ja gribi māju Londonā vai Parīzē,
tikai pasaki, kur.
Bet mans mazdēls…
Viņš paliks te.
Jūs teicāt: ja dabūšu to, ko viņš grib, viņš Gali atlaidīs.
Es teicu: viņš ļaus jums viņu satikt.
Bet viņa nevar palikt te pie viņa, un zinu, ka jūs to saprotat.
Jūs redzējāt, kā viņš gandrīz nosita savu dēlu.
- Vai nu jūs man palīdzēsiet, vai… - Jums jābeidz runāt.
Gali bija salauzta, kad te atbrauca.
Mihails deva viņai drošību.
Jūs to varat?
Ejiet!
Esiet pie meitas!
Gali!
Celies, Galu!
- Ko? Kur? - Nāc!
Mamm…
Ārā ir tumšs.
Tas nekas.
- Nē, nē. Ne tagad. - Gribu dzert.
Ne tagad.
Mamm, ko mēs darām?
Es teicu - pārsteigums. Paskaidrošu ārā.
Mums jāiet.
Ir vēl kāda izeja?
Nāc!
Ko - uz mašīnu?
Jā, tas ir tas pārsteigums. Es iemācījos braukt. Nāc!
Gali, nāc!
Kāp mašīnā!
Gali, kāp mašīnā!
Gali, tūlīt pat kāp mašīnā!
Ātri!
Ver ciet!
Nē, nē. Gali, ver ciet!
Mamm, nē…
- Mihail! - Klusu!
Nē, mamm, es negribu. Mamm, apturi mašīnu!
Nē, nē, mamm, es negribu. Apturi, mamm!
Apturi! Es negribu! Apturi, mamm!
Nē, es negribu. Apturi mašīnu, mamm! Apturi!
Atlaid stūri!
Tūlīt pat atlaid stūri!
Gali! Gali, tev viss kārtībā?
Gali!
Velns… Tev viss kārtībā?
Gali, paskaties uz mani!
- Paskaties! - Atveriet durvis!
Nē, nē. Gali!
Gali!
Nē…
Ārstu!
Viss kārtībā?
Sazinies ar ārstu! Lai tūlīt brauc šurp.
Nē, nē.
Nu viss. Brauksim mājās!
Plikām kājām! Ārsts jau brauc.
Viss. Ej! Tikšu galā.
- Gribi, lai to izdarām mēs? - Nevajag. Es pats.
Kuce!
Viss ir labi.
Kuce!
Ko viņš ar viņu darīs?
Neko. Tikai aprunāsies.
Kusties!
Sīkā kuce!
Kusties!
Tur.
Apstājies!
Bez manis viņai neviena nav.
Lūdzu! Ļaujiet man palikt! Es palīdzēšu ar mazuli.
Vai varu aiziet atvadīties?
Atvaino!
Ko jūs viņai teiksiet?
Ka neatstāji man citu iespēju.
Nē. Tā nesakiet!
Bet tā ir.
Nē, bet es negribu, lai viņa justos vainīga. Lūdzu!
Ko tu gribi, lai viņai saku?
Es nezinu.
Neuztraucies!
Es kaut ko izdomāšu.
Mamm?
Gali…
Ko tu te dari?
Ej mājās! Tev plikas pēdas. Ārsts brauc šurp.
Viss kārtībā, mīļā. Ej atpakaļ uz māju!
Es tūlīt iešu.
Mēs ar tavu mammu tikai aprunājamies.
Ej, lūdzu, mājās! Viņa drīz ies.
Mēs sastrīdējāmies, bet tagad salīgām mieru.
Viss ir labi, Gali. Tiešām.
Ko nozīmē "salīgām mieru"?
Starp mums viss kārtībā.
Vai ne?
Saki, lai iet mājās.
Tūlīt.
Gali, nostājies man priekšā!
Ko?
Uz tevi viņš nešaus. Apsolu. Nostājies!
Gali, nostājies tūlīt pat!
Tava mamma neatstāja man citu iespēju.
Tagad ej viņam tuvāk!
Gali, ej prom! Es tevi lūdzu. Neklausi viņu!
Ej, lūdzu, mājās!
- Es nevaru. Atvaino! Nevaru. - Gali!
Saki, lai viņa iet mājās, muļķe!
Klausi mani, ja?
Tu to vari, un tu jau to dari. Dzirdi?
Ej mājās! Es lūdzu, Gali!
Turpini iet viņam tuvāk! Aizver acis, ja vajag.
Tava mamma neatstāja man citu iespēju.
Gali, ej prom! Es tevi lūdzu.
Es šaušu!
Ej! Uz tevi nešaus.
Gali, es tevi lūdzu.
Paej nost! Lūdzu!
Gali!
Gali, ko tu izdarīji?
Es tevi atradīšu, lai kur tu būtu.
Es paņemšu savu mazdēlu un iešaušu tev galvā!
Stāt! Lūdzu, apstājieties!
Lūdzu stāt, stāt!
Stāt, ei! Lūdzu.
- Viss kārtībā? - Paldies.
Paldies.
Brauciet, brauciet!
Paldies. Vēlāk paskaidrosim. Paldies.
Brauciet!
Ei…
Mamm…
Man…
Man žēl.
Es negribēju, ka tā notiek. Es ne…
Zinu.
- Es ne… - Zinu.
Mamm, viņi mūs neatlaidīs.
Viss būs labi.
Bet viņi…
Tu mani dzirdi?
Viss būs labi.
Orna? Orna Levija?
- Lūdzu. - Paldies.
- Gatava? - Nu?
Aizver acis!
- Nu, aizver! - Ir. Aizvēru.
Vaļā never!
- Nez kas tas ir. - Klusu!
Tā. Tagad atver!
Ta-dā!
O…
- Paldies, mamm. - Daudz laimes dzimšanas dienā!
Galu… Viss kārtībā?
Jā.
- Tu atkal tā dari. - Kā?
- Blenžu? - Mani skenē.
Ei!
- Tu neiedomājies vēlēšanos. - Prioritātes, mamm.
Ko? Ak nē…
Laimīga?
- Tu nespēj iedomāties. - Vispār tas ir redzams.
- Ei… - Es nenosodu.
Mamm, tas ir mazulis, nevis es.
Nuja. Šī jau ir pirmā reize, kad redzu, kā ēd.
- Ei! Ko? - Nē, es tikai gribu ieteikt…
- Zini, ja tev būs randiņš… - Jā?
…uz restorānu varbūt neej.
Tā ir kaunināšana, ko tu tagad dari.
Galu…
Tas ir cilvēks, kas lasa avīzi.
Neviens šurp nebrauks.
Mēs esam kafejnīcā Kirjatmockinā,
un nekas ar tevi nenotiks.
Es apsolu, ja?
Protams. Es zinu.
- Kāda nekaunība! - Cik garšīgi.
- Labi, padodos. Nopērc arī man! - Tu…
- Tu tiešām nejūti robežas. - Ej taču!
Kusties, resnīt!
Īsta omīte!
- Izdevās. - Nopietni.
Tulkojusi Inguna Puķīte