TAI IŠGALVOTAS KŪRINYS.
BET KOKIE SUTAPIMAI SU TIKRAIS ŽMONĖMIS, GYVAIS AR MIRUSIAIS,
TIKRAIS ĮVYKIAIS AR VIETOMIS YRA VISIŠKAI ATSITIKTINIAI.
SAJANAI, RUSIJA PRIEŠ 6 SAVAITES
Dima, turime problemą.
Dingo kalinė. Jos nebuvo autobuse.
Sakyk kalinės numerį.
Šūdas… ji vardu Gali Levi.
GYVŪNŲ PERGABENIMAS REGISTRACIJOS NUMERIS 7099
Eikit…
Eikit.
Nagi.
Kelkis.
Eik!
Nagi, paskubėk.
Kelkis ir eik.
Kiaule tu.
Prašau! Aš ne…
Kur jis?
Aš…
Kur jis?
Kirilai.
Tu protinga.
Žinai, kad negaliu tiesiog tavęs paleisti.
Prašau.
Palaukit!
Prieš tai turite sužinoti vieną dalyką.
- Taip. - Kirilai?
- Kas čia? - Orna.
Gali motina.
Aš Maskvoje.
Neturėtum skambinti šiuo numeriu, nebent…
Aš jį radau.
Ką radai?
Tai, ko jūs ieškot.
Vyrą?
Ne, vyras negyvas.
Radau tai, ką jis iš jūsų pavogė.
Kur tas daiktas?
Laikau jį rankoje.
Apibūdink jį man.
Maža, juoda dėžutė.
Atsidaro kaip papuošalų dėžutė,
o viduje – daiktas, panašus į kompiuterio mikroschemą
su elektroniniais dalykėliais.
Nufotografuok ir atsiųsk man.
Gavai?
Kirilai?
Atsiųsk savo koordinates.
Orna.
Gerai padirbėjai.
Tai ji čia?
Eik su manimi.
Taip.
- Ji pridarė problemų? - Ne.
Na?
Parodyk, ką radai.
Pirma, noriu, kad pažadėtumėt,
jog jei atiduosiu tą daiktą jums, jūs paleisite mano dukrą.
Pažadėkite, kad vos tik jį gausite, viskas tarp judviejų bus baigta.
Pažadu…
kad jei ji norės išvykti, išvyks.
Kaip suprasti, „jei ji norės išvykti“?
Jei ji norės išvykti, ji išvyks.
Tai kur jis?
Padėjau prietaisą į seifą.
Banke, Maskvoje.
Kam tie žaidimai?
Sakei, kad atneši.
To seifo, į kurį jį įdėjau…
niekas negali atidaryti.
Nei aš, nei jūs.
Niekas.
Tik Gali.
Ir tik tada, jei ji ten nuvažiuos.
Jie turi nuotrauką biometriniam atpažinimui,
todėl savo prietaisą gauti galite tik ten.
Ir tik po to, kai Gali grįš namo.
Kuris bankas?
Kuriame banke?
Pirmiausia leiskit man pamatyti dukrą, tada pasakysiu.
Gali?
Labas!
Mama!
Labas…
Pala, kažką pasidarei su plaukais?
Tave čia atvežė?
Miša, ačiū už viską.
Tau viskas gerai?
Čia mano mama.
Viskas gerai, gali eiti, aš čia baigsiu.
Mes tik ruošiame maistą rytojui.
Čia Larisa.
Mes gaminsime plovą, tokį ryžių pilavą.
Aš jau truputį pramokau rusiškai.
Viskas gerai, tuoj iš čia išeisime.
Tu ką tik atvažiavai?
- Galiu jai viską aprodyti? - Prašom.
Gerai, puiku. Taigi…
Gerai, čia virtuvė,
tu jau susipažinai su Larisa ir…
Nežinau, ar iš čia matysi…
Matai ten? Tas mažus žalius rutuliukus?
Ten yra daržas. Ten turėtų augti pomidorai.
- Matai ten? Už… - Gali…
Nori pamatyti, kur miegu?
- Taip. - Gerai.
Iš pradžių čia buvo labai tamsu,
bet kasdien vis geriau,
bet vis tiek paprašiau,
- kad atneštų man lempą… - Paklausyk manęs sekundėlę.
Pamaniau, būtų gerai toršeras…
Gali, atsiprašau, kad taip ilgai užtrukau,
bet dabar aš čia.
Tau viskas gerai?
- Gali? - Ką? Taip, viskas gerai. Aš tik…
Nes dabar mes vienos.
O jie nemoka hebrajiškai, tad gali papasakoti, kas vyksta.
Nieko nevyksta, man tikrai viskas gerai.
- Tu turbūt daug išgyvenai. - Ką?
Sakau, turbūt daug išgyvenai.
Ne, taip, žinau, bet dabar tikrai viskas gerai.
O čia aš miegu.
Negaliu patikėti, kad tu čia.
Mama…
Pamaniau, čia gražiai atrodytų.
- Kas? - Lempa.
Taip, gal.
Gali,
galim trumpam prisėsti? Noriu tau kai ką pasakyti.
Žinoma.
Nagi.
- Noriu, kad trumpam susikauptum. - Kas?
Tam, kad grįžtume namo, turi kai ką padaryti.
Rytoj mes važiuosime į Maskvą.
Kartu nueisime į banką.
Banke tave vieną nusives į saugyklą.
Ne visai saugyklą. Į patalpą, kurioje ištisos eilės spintelių.
Į tavo spintelę aš įdėjau plastikinį maišelį su tuo daiktu, kuris…
Seki mintį?
Į tavo spintelę įdėjau plastikinį maišelį
su tuo daiktu, kurį tu pažadėjai Michailui.
Paimk maišelį ir palik jį jiems.
Kai jie paims maišelį, viskas. Tave paleis.
Aš taip su jais susitariau.
Nieko sau.
Net jei jie nenorės mūsų paleisti,
ten yra apsauginiai. Jie mums padės.
Keliausime namo, supranti?
Gerai.
Labai tavęs pasiilgau.
Ar su tavimi gerai elgėsi? Gerai maitino, leido pamiegoti?
Taip, šiaip jau aš pavargusi. Mano akys tiesiog… limpa.
Turi laikrodį?
Ne, iš manęs paėmė telefoną.
Taip.
Žinau, kad dar anksti, dar šviesu,
bet man limpa akys.
Ar nieko, jei eisiu miegoti?
Žinoma.
Aš labai tave myliu, gražuole mano.
Jei nori pakalbėti apie viską,
kas nutiko, žinok, kad aš čia, gerai?
Gerai, mama. Ačiū už tai, kad esi čia.
Aš tave myliu.
Bankas?
„Transguard“ Maskvoje.
Reikia ko nors šiam vakarui?
- Ne. - Išvyksime rytoj anksti ryte.
Labos nakties.
- Mama? - Taip?
…į „Transguard Bank“, paimsime vieną daiktą iš seifo.
O paskui prieš penkias, taip?
Viskas, jau tuoj baigsis.
Važiuojam.
Gali su Michailu važiuos vieni.
Ne, aš važiuoju su ja.
Pasakiau, kad Gali galės išvykti, kai gausime prietaisą.
Iki to laiko tu pabūk čia.
Gali, apkabink mane. Greitai.
Gali, truputį pakeičiam vakarykštį planą:
kai atiduosi jiems tai, kas seife,
paprašyk banko paskambinti Izraelio ambasadai, sakyk, kad lauki ten.
Gali, važiuojam.
Bet atgal į mašiną pas tuos žmones nesėsi, gerai?
- Pasimatysime vėliau, gerai? - Gana!
Kiek laiko reikia važiuoti nuo čia iki Maskvos?
Keturias valandas.
Gal ilgiau.
Jie mums iš ten paskambins, ar ne?
Kad…
Kad praneštų, jog viskas gerai?
Kodėl neturėtų būti gerai?
Jie Maskvoje.
Ką tik įėjo į banką.
Gali.
Gali!
Sakėte, kad ją paleisite.
Ji pasiprašė parvežama čia.
Eikš.
Dabar vakarienė.
Michailas nori, kad prie mūsų prisijungtum.
Taip.
Ačiū.
Gali.
Ar banke kilo problemų? Kas nutiko?
Jie tave privertė grįžti?
Ką? Ne.
Tai kas nutiko?
Ką gi, kai visi esame čia…
pamenu, vaikystėje
mėgau ropinėti ir žaisti po stalu.
Vis dar prisimenu medinių grindų kvapą,
man patiko klausytis suaugusiųjų pokalbių.
Jie gerdavo ir juokdavosi…
Geri laikai.
Bet metai bėga, viskas keičiasi, ir laikas išsenka.
Išvarva kaip vanduo pro pirštus,
negalime jo sulaikyti.
Bet šiandien norėčiau pakelti taurę
už mūsų netrukus gimsiantį kūdikį!
Kai po pusmečio jis gims,
jį su meile pasitiks
jo mama,
senelis
ir net jo močiutė,
atvykusi iš paties Izraelio.
Tostas už mūsų naująjį kūdikį!
- Į sveikatą! - Į sveikatą!
Koks kūdikis?
Apie ką jis kalba?
Taip.
Kaip suprasti, „taip“?
Aš laukiuosi.
Ką? Nuo ko? Ar kas nors tau ką nors padarė?
- Ne, mama, tai yra gerai. - Tai kas tėvas?
Jo sūnus. Mes susitikinėjome.
Roma?
Taip, Roma.
- Palauk, tu jį pažįsti? - Ne, aš tik…
- Gali, aš labai stengiuosi… - Mama…
aš tik norėčiau, kad trumpam pasikalbėtume kaip normalūs žmonės.
Gerai…
- Būk gera, tiesiog paaiškink, kas dedasi. - Bandau, tiesiog palauk…
Gerai, tada paaiškink.
- Bandau… - Ar tu šito norėjai?
- Pastoti? - Negaliu, jei pyksti…
Damos,
gal geriau dabar pavalgyti.
Gali buvo labai sunki diena.
Moki…
skaityti rusiškai?
Dar ne.
Manau, čia jo knyga. Romos.
Čia buvo jo kambarys.
Sakei, kad su juo susipažinai?
Taip.
Jis mielas.
Kaip jis? Sakė ką nors apie mane?
Turbūt manęs nekenčia.
Ne… manau, jis tave myli.
Tai jis padėjo man tave surasti.
Gali…
Gali, aš tik bandau suprasti…
Nes mes negalime čia likti.
Galu.
Čia nėra gera vieta.
Nenoriu išvažiuoti.
Mes turime išvažiuoti.
- Tu nesupranti… - Tu teisi, todėl padėk man.
Jei mėginsime išvažiuoti,
nutiks blogi dalykai.
Ne.
Aš mus apsaugosiu,
todėl nieko nenutiks. Pažadu, Gali.
Man patinka šitas kambarys.
Aš net nepaklausiau, kaip tėtis.
Jam viskas gerai.
Jis labai tavęs pasiilgo.
Gal ir jis galėtų aplankyti.
Taip, gal.
Mama.
Nesijaudink.
Michailas mumis pasirūpins.
Tik kad ji laukiasi, aš to nežinojau,
t-todėl man tai buvo staigmena,
ir aš puoliau į paniką, ir…
Gal sureagavau… emocionaliai,
bet aš labai dėl to džiaugiuosi.
Tai nuostabu ir…
Žinote, aš taip pat Gali susilaukiau būdama labai jauna.
Gerai.
Kirilai, žinai, kuriais metais mano prosenelis pastatė šį namą?
Ne.
1852-aisiais.
Didžiulis dvaras.
Jis pastatė namą, kuriame tilptų
kelios jo augančios šeimos kartos.
Tačiau metai iš metų šeima mažėjo,
kol likau tik aš.
Paaiškink jai.
Prašom sėstis.
Šis namas
buvo pastatytas labai didelei šeimai.
O dabar jis čia liko vienas.
Michailas tarnavo armijoje būdamas 20-ies.
Jo būrys buvo nusiųstas saugoti jėgainę Urale.
Jiems patiko.
Bet iš 70-ies žmonių pusė…
daugiau nei pusė mirė nuo vėžio.
O tie, kurie išgyveno, negalėjo susilaukti vaikų.
Išskyrus jį.
Tai buvo stebuklas.
Jis susilaukė sūnaus.
- Vienas berniukas. - Taip, jūsų sūnus.
Jis atrodo puikus žmogus.
Jis nėra puikus.
Roma yra balta varna.
Jis nori, kad mūsų šeimos pavardė mirtų kartu su juo.
Jis nenori šito vaiko.
Nei jokio kito vaiko.
Todėl dabar jo atsakomybė yra mano atsakomybė.
Supranti mane?
Taip.
Kur padėti dėžę?
Žinai, kas čia?
Taip.
Ir tu supranti, kad man tai labai svarbu?
Taip.
Taigi, tu ir tavo dukra…
įteikėte man dovanas.
Tavo dukra dovanojo man naują…
Sėklą.
Tavo dukra…
dovanojo jam naują sėklą.
Kad jis galėtų atauginti šeimos medį.
O tu jam padovanojai tai.
Tai, kas išmaitins šį medį.
Jis užaugs didelis, stiprus.
Taigi, turime čia kai ką gero.
Ir noriu, kad džiaugtumeisi.
Jei nori likti čia, pasilik.
Jei nori grįžti į Izraelį, tada grįžk į Izraelį.
Jei nori namo Londone ar Paryžiuje,
tik pasakyk, kur.
Bet mano anūkas…
jis liks čia.
Sakei, kad jei gausiu jam tai, ko jis nori, jis ją paleis.
Sakiau, kad jis leis tau su ja pasimatyti.
Bet ji negali likti čia su juo, žinau, kad tą supranti.
Matei, kad jis vos mirtinai nesumušė savo sūnaus.
- Taigi, arba man padėsi, arba… - Verčiau nutilk.
Gali čia atvyko palūžusi.
Michailas ją apsaugojo.
O tu gali apsaugoti?
Eik.
Pabūk su dukra.
Gali.
Kelkis, Galu.
- Ką? Kur? - Tiesiog ateik.
Mama…
lauke tamsu.
Viskas gerai.
- Ne. Ne dabar. - Aš noriu gerti.
Ne dabar.
Mama, ką darai?
Sakiau tau, tai staigmena. Lauke viską paaiškinsiu.
Mums reikia eiti.
Yra kitas įėjimas?
Einam.
Kur, į mašiną?
Taip, tai ir yra staigmena, vėl išmokau vairuoti. Eime.
Gali, ateik.
Gali, einam.
Gali, einam!
Sėsk į mašiną.
Gali, sėsk į mašiną!
Gali, tučtuojau sėsk į mašiną!
Dabar!
Uždaryk dureles!
Ne. Gali, uždaryk!
Mama, ne…
- Michailai! - Tylėk!
Ne, mama, aš nenoriu. Mama, išjunk variklį.
Ne, mama, aš nenoriu. Stabdyk mašiną, mama!
Stabdyk mašiną! Aš nenoriu! Stok, mama!
Ne, aš nenoriu. Sustabdyk mašiną, mama! Stok!
Paleisk vairą.
Tučtuojau paleisk vairą!
Gali. Gali, tau viskas gerai?
Gali!
Šūdas… Tu sveika?
Gali, pažiūrėk į mane.
- Pažiūrėk į mane. - Atidaryk dureles!
Ne, Gali!
Gali!
Ne…
Daktarą.
Tau viskas gerai? Tau viskas gerai?
Tučtuojau kviesk čia daktarą!
Ne.
Viskas baigta. Važiuokim namo.
Daktaras atvažiuoja.
Važiuojam.
- Mums jos atsikratyti? - Ne, aš pats.
Kalė.
Viskas gerai.
Kalė.
Ką jis jai padarys?
Jie tik kalbasi…
Judinkis.
Kalė neraliuota.
Judinkis.
Ten.
Stok čia.
Be manęs ji nieko daugiau neturi.
Prašau. Leisk man pasilikti. Padėsiu prižiūrėti kūdikį.
Galiu nueiti atsisveikinti?
Atsiprašau.
Ką jai pasakysi?
Kad nepalikai man pasirinkimo.
Ne… Nesakyk jai taip.
Bet tai tiesa.
Ne, bet aš nenoriu, kad ji jaustųsi kalta. Prašau.
Ką nori, kad jai pasakyčiau?
Nežinau.
Nesijaudink.
Ką nors sugalvosiu.
Mama?
Gali…
Ką čia darai?
Eik namo, tu basa. Daktaras atvažiuoja.
Viskas gerai, širdele. Grįžk į namus.
Aš tuoj ateisiu.
Mudu su tavo mama tik kalbamės.
Prašau, eik namo, ji tuoj ateis.
Mes susipykome, bet dabar susitaikėme.
Viskas gerai, Gali. Tikrai.
Ką reiškia „susitaikėte“?
Dabar nebesipykstame.
Ar ne?
Liepk jai išeiti.
Dabar.
Gali, ateik, atsistok priešais mane.
Ką?
Jis tavęs nenušaus. Pažadu. Ateik.
Gali, ateik dabar!
Tavo motina nepaliko man pasirinkimo.
Dabar eik arčiau jo.
Gali, būk gera, pasitrauk, neklausyk jos.
Eik namo, prašau.
- Negaliu, dovanok, negaliu. - Gali.
Liepk jai eiti namo, kvaiša!
Turi manęs paklausyti, gerai?
Tu gali ir tu tai darai. Girdi mane?
Būk gera, eik namo, Gali.
Eik link jo. Užsimerk, jei reikia.
Tavo motina nepaliko man pasirinkimo.
Gali, prašau, pasitrauk.
Aš šausiu!
Eik, jis tavęs tikrai nenušaus.
Gali, pasitrauk!
Gali, pasitrauk! Prašau!
Gali!
Gali. Ką tu padarei?
Surasiu tave, kur bepabėgtum.
Pasiimsiu savo anūką ir paleisiu tau kulką į galvą, blemba!
Stok! Prašau, stok!
Prašau, stok!
Stok! Prašau!
- Jums viskas gerai? - Ačiū.
Ačiū.
Važiuok!
Ačiū. Paaiškinsim vėliau. Ačiū.
Važiuok.
Mama…
Aš…
Aš atsiprašau.
Nenorėjau, kad taip nutiktų, aš ne…
Žinau.
- Aš ne… - Žinau.
Mama, jie mūsų nepaleis.
Viskas bus gerai.
Bet jie…
Girdi mane?
Viskas bus gerai.
Orna? Orna Levi?
- Prašom. - Ačiū.
- Pasiruošusi? - Nagi.
Užsimerk.
- Nagi, užsimerk. - Jau! Aš užsimerkusi.
Neatsimerk.
- Įdomu, kas tai. - Patylėk.
Gerai, atsimerk.
- Ačiū, mama. - Su gimtadieniu.
Galu… Tau viskas gerai?
Taip.
- Ir vėl tai darai. - Ką?
- Spoksau? - Skenuoji mane.
- Nesugalvojai noro! - Prioritetai, mama.
Ką? Ne…
Patenkinta?
- Net neįsivaizduoji. - Šiaip jau gan akivaizdu.
Aš nesmerkiu.
Mama, tai ne aš, tai vaikelis.
Taip, nes aš pirmą kartą matau, kaip tu valgai.
- Kas? - Ne, aš tik siūlau…
- Jei eitum į pasimatymą? - Taip?
Gal geriau nesirink restorano.
Tu mane gėdini, štai ką tu darai.
Galu…
Ten vyras skaito laikraštį.
Niekas čia neateis.
Mes – kavinėje Kirjat Mockine,
nieko tau nenutiks.
Pažadu, gerai?
Žinoma. Žinau.
- Na ir įžūlumas! - Kaip skanu.
- Gerai, pasiduodu, nupirk ir man. - Tu…
- Tu tikrai neturi ribų. - Stokis pagaliau.
Judinkis, storule.
Na ir močiutė.
- Tiesiai į dešimtuką. - Rimtai.
Išvertė Sandra Siaurodinė