LUGU ON VÄLJA MÕELDUD.
SARNASUSED INIMESTE, SÜNDMUSTE JA PAIKADEGA ON KOKKUSATTUMUS.
SAJAANI MÄESTIK, VENEMAA 6 NÄDALAT VAREM
Dima, meil on probleem.
Vang on kadunud. Ühte naist polnud bussis.
Ütle mulle ta number.
Kurat! Tema nimi on Gali Levy.
LOOMADE TRANSPORT
Liigu.
Tule.
Tõuse püsti.
Liigu!
Tule aga. Ruttu.
Liiguta ennast.
Elukas selline.
Palun, ma ei…
- Kuule. - Kus see on?
Ma…
Kus see on?
Kirill.
Sa oled nutikas.
Tead, et ma ei saa sind lihtsalt minema lasta.
Palun. Palun…
Oota!
Sa pead enne ühte asja teadma.
- Jah? - Kirill?
- Kes räägib? - Orna.
Gali ema.
Ma olen Moskvas.
Sa ei tohiks siia helistada, kui just…
Ma leidsin selle.
Mille sa leidsid?
Selle, mida te kõik otsite.
Selle mehe?
Ei, tema on surnud.
Leidsin selle, mille ta teilt varastas.
Kus see on?
Hoian seda praegu käes.
Kirjelda seda.
See on väike must karp.
Käib lahti nagu ehtekarp
ja sees on miski, mis meenutab kiipi,
selle ümber on mingi elektroonika.
Pildista ja saada mulle foto.
Kas said kätte?
Kirill?
Saada oma asukoht.
Orna.
Hea töö.
Kas siin ta ongi?
Tule kaasa.
Jah.
- Oli temaga probleeme? - Ei mingeid.
Noh?
Näita, mille sa leidsid.
Kõigepealt pead lubama,
et kui ma selle sulle annan, lased mu tütre vabaks.
Luba, et kohe, kui sa selle kätte saad, on teievahelised jamad lahendatud.
Ma luban…
et kui ta lahkuda soovib, siis ta lahkub.
Mis mõttes kui soovib?
Kui ta lahkuda soovib, siis ta lahkub.
Kus see siis on?
Ma panin seadme seifi.
Ühes Moskva pangas.
Milleks need mängud?
Sa lubasid selle siia tuua.
Seifi, kuhu ma selle panin,
ei saa keegi avada.
Ei mina ega sina.
Mitte keegi.
Ainult Gali.
Ja selleks peab ta kohale minema.
Neil on biomeetriliseks tuvastuseks tema foto,
nii et oma seadme saate te kätte vaid sealt.
Pärast seda, kui Gali on koju läinud.
Millises pangas?
Kõigepealt tahan oma tütart näha ja siis vastan.
Gali?
Tšau.
Ema!
No tere.
Oota. Oled sa soengut muutnud?
Sa… Kas nemad tõid su siia?
Aitäh sulle, Miša.
On kõik hästi?
See on minu ema.
Ära muretse. Võid minna, ma lõpetan siin ise.
Me teeme homseks süüa.
Tema on Larissa.
Me teeme plovi, see on põhimõtteliselt nagu pilaff.
Ma oskan nüüd veidi vene keelt.
Ära karda, saame siit kohe minema.
Kas sa saabusid alles?
- Kas võin talle maja näidata? - Ole hea.
Hästi. Niisiis…
See siin on köök,
Larissaga sa juba kohtusid, ja…
Ma ei tea, kas see paistab siit…
Näed seda? Neid väikseid rohelisi kivikesi?
Seal asub köögiviljaaed. Ja tomatid peaksid kasvama seal.
- Kas näed? Möödud… - Gali.
Tahad näha, kus ma magan?
- Jah. - Hästi.
Alguses oli siin väga pime,
iga päevaga läheb küll paremaks,
- aga palusin neilt lampi… - Kuula korraks.
Mõtlesin, et põrandalamp oleks tore…
Gali, anna andeks, et mul nii kaua läks,
aga ma olen nüüd siin.
On sul kõik hästi?
- Gali? - Mida? Jah, on küll. Ma lihtsalt…
Me oleme nüüd omapäi.
Heebrea keelt nad ei mõista, saad rääkida, mis toimub.
Midagi ei toimu, mul on kõik hästi.
- Oled palju läbi elanud. - Ah?
Ütlesin, et oled palju läbi elanud.
Ei, jah, ma tean, aga nüüd on kõik hästi.
Ja siin ma magan.
Ma ei suuda uskuda, et sa siin oled.
Ema.
Mõtlesin, et see sobiks siia hästi.
- Mis? - See lamp.
Jah, võib-olla.
Gali,
palun istume hetkeks, tahan midagi öelda.
Muidugi.
Tule.
- Palun püüa korraks keskenduda. - Mis on?
Et me koju minna saaksime, pead sa kõigepealt midagi tegema.
Me sõidame homme Moskvasse.
Läheme koos panka.
Ja seal viiakse sind seifi, üksinda.
No mitte seifi. Pigem tuppa, mille seinad on täis hoiulaekaid.
Ja sinu laekasse panin ma kilekoti, mis sisaldab seda…
Suudad jälgida?
Ma panin sinu laekasse kilekoti,
see sisaldab eset, mille sa Mihhailile lubasid.
Sa võtad selle koti ja jätad selle nende jaoks välja.
Ja kui nad selle kätte on saanud, ongi kõik. Nad lasevad su vabaks.
Nii ma nendega kokku leppisin.
Ohoh.
Ja kui nad meid rahule ei jäta,
on pangas turvamehed, kes meid aitavad.
Me läheme koju. Saad aru?
Hästi.
Ma olen sind nii väga igatsenud.
Kas nad kohtlesid sind hästi? Andsid süüa, lasid korralikult magada?
Jah, ma olen tegelikult väsinud. Silmad vajuvad kinni.
Kas sul kella on?
Ei, nad võtsid mu telefoni ära.
- Jah. - Kõik kombes?
Tean, et kell on vähe, väljas on valge,
aga mu silmad vajuvad kinni.
Sobib, kui ma magama jään?
Muidugi.
Sa oled mulle nii kallis, mu ilus tütreke.
Kui sa rääkida tahad,
kõigest, mis juhtunud on, tead, et olen siin, eks ole?
Olgu, emme. Aitäh, et sa tulid.
Ma armastan sind.
See pank?
Transguard, Moskvas.
On sul ööseks midagi vaja?
- Ei. - Lahkume hommikul vara.
Head ööd.
- Ema? - Jah?
…Transguardi panka, võtate seifist ühe asja.
Ja siis enne viit, eks?
Varsti on kõik möödas.
Olgu, liigume.
Gali ja Mihhail lähevad kahekesi.
Ei, ma lähen temaga kaasa.
Ütlesin, et Gali võib lahkuda, kui oleme seadme kätte saanud.
Seni aga püsid sina siin.
Gali, emba mind. Ruttu.
Gali, eilne plaan muutus pisut:
kui oled laeka sisu neile andnud,
palu pangal Iisraeli saatkonda helistada ja ütle, et ootad seal.
Gali, aitab. Lähme.
Aga nende inimestega sa autosse ei istu. Kuuled?
- Kohtume varsti. Eks ole? - Aitab!
Kui kaua siit Moskvasse sõidab?
Neli tundi.
Ehk rohkemgi.
Ja nad helistavad meile sealt, eks?
Et…
Et öelda, kas kõik õnnestus?
Miks ei peaks õnnestuma?
Nad on Moskvas.
Sisenesid just panka.
Gali.
Gali!
Sa lubasid tal minna lasta.
Sa lubasid tal minna lasta!
Ta tahtis tagasi tulla.
Tule.
Nüüd antakse süüa.
Mihhail tahab, et sa meiega ühineksid.
Jah.
Aitäh.
Gali. Gali!
Kas pangas oli probleeme? Mis juhtus?
Kas nad sundisid sind tagasi tulema?
Mida? Ei.
Mis siis juhtus?
Nüüd, kui me kõik siin oleme…
Mäletan, kuidas mulle meeldis väikese poisina
laua alla mängima ronida.
Puupõranda lõhn on mul siiani meeles.
Mulle meeldis kuulata täiskasvanute jutuajamisi.
Nad jõid ja naersid…
Need olid head ajad.
Aga aeg möödub. Kõik möödub. Ja aeg saab otsa.
Kaob nagu vesi sõrmede vahelt.
Seda ei ole võimalik kinni hoida.
Aga täna tahan ma tõsta klaasi
meie uue lapse terviseks, kes peagi sünnib.
Kui ta kuue kuu pärast ilmale tuleb,
tervitavad teda rõõmuga
tema ema,
tema vanaisa
ja isegi vanaema,
kes kaugelt Iisraelist kohale sõitis.
Võtame meie uue maimukese terviseks!
- Terviseks! - Terviseks!
Mis maimuke?
Millest ta räägib?
Jah.
Mis mõttes jah?
Ma olen rase.
Mida? Kes sulle lapse tegi? Kas keegi on sind rünnanud?
- Ei, ema, see on hea uudis. - Kes see siis on?
Tema poeg. Me käisime.
Roma?
Jah, Roma.
- Oota. Sa tunned teda? - Ei, ma vaid…
- Gali, ma üritan tõesti… - Ema.
Räägime korraks nagu normaalsed inimesed.
Olgu…
- Palun räägi, mis toimub. - Ma ju üritan. Kannata pisut…
Olgu. Siis räägi.
- Ma üritan… - Kas sa tahtsid seda?
- Rasestuda? - Kui sa nii vihane oled…
Daamid,
ehk on targem nüüd sööma hakata.
Galil oli väga raske päev.
Sa oskad…
vene keeles lugeda?
Veel mitte.
See on vist tema raamat. Roma oma.
See oli tema tuba.
Ütlesid, et kohtusid temaga?
Jah.
Ta on armas.
Kuidas tal läheb? Rääkis ta minust midagi?
Ilmselt vihkab ta mind.
Ei, ma arvan, et ta armastab sind.
Tema mul sind leida aitaski.
Kuule.
Kuule nüüd. Gali.
Gali, ma üritan lihtsalt aru saada.
Sest siia me jääda ei saa.
Galu.
See ei ole hea koht.
Ma ei taha lahkuda.
Me peame.
- Sa ei mõista… - Sul on õigus. Aita mul mõista.
Kui me lahkuda üritame,
juhtuvad halvad asjad.
Ei, ei.
Ma kaitsen meid,
midagi halba ei juhtu. Ma luban, Gali.
See tuba meeldib mulle.
Ma pole veel küsinudki, kuidas isal läheb.
Hästi läheb.
Ta igatseb sind väga.
Ehk saab temagi külla tulla.
Jah, võib-olla.
Kuule.
Ema.
Ära muretse.
Mihhail hoolitseb meie eest.
Ma ei teadnud, et ta rase on,
see tabas mind üllatusena
ja ma sattusin paanikasse ja…
Ehk reageerisin ma tõesti liialt emotsionaalselt,
aga mul on väga hea meel.
See on imeline uudis ja…
Tead, kui Gali sündis, olin minagi väga noor.
Olgu peale.
Kirill, kas tead, mis aastal mu vanavanaisa selle maja ehitas?
Ei.
1852. aastal.
Krunt on üüratu.
Ta ehitas maja, mis mahutaks
tema kasvava perekonna mitu põlvkonda.
Aga perekond jäi aasta-aastalt väiksemaks,
kuni alles olin vaid mina.
Räägi talle.
Palun istu.
See maja
ehitati väga suure perekonna jaoks.
Ja nüüd on alles jäänud vaid tema.
Mihhail oli 20-aastane, sõjaväes.
Ta üksus saadeti Uuralitesse elektrijaama valvama.
Neile meeldis.
Aga 70 inimesest pooled…
Enam kui pooled neist surid vähki.
Ja need, kes ellu jäid, ei saanud lapsi.
Peale tema.
Aga talle kingiti ime.
Ta sai poja.
- Üks poiss. - Jah, su poeg.
Ta tundub tore.
Ta pole tore.
Roma on must lammas.
Ta tahab, et meie suguvõsa nimi sureks koos temaga.
Ta ei taha seda last.
Ei taha üldse lapsi.
Nii et nüüd on tema kohustustest saanud minu kohustused.
Kas sa mõistad mind?
Jah.
Jah?
Kuhu ma kasti panen?
Kas sa tead, mis see on?
Jah.
Ja mõistad, et see on mulle väga oluline?
Jah.
Nii et sina ja su tütar…
te tegite mulle kingitused.
Su tütar kinkis mulle uue…
Seemne.
Sinu tütar…
kinkis talle uue seemne.
Uue sugupuu jaoks.
Ja sina kinkisid selle.
Mis seda puud toidab.
Teeb selle suureks ja tugevaks.
Nii et meil on siin midagi head.
Ja ma tahan, et sa oleksid õnnelik.
Kui sa siia jääda soovid, jääd siia.
Kui sa Iisraeli naasta tahad, naased Iisraeli.
Kui sa tahad maja Londonis või Pariisis,
ütle lihtsalt, kus.
Aga minu pojapoeg…
jääb siia.
Sa ütlesid, et kui ma toon talle, mida ta tahab, laseb ta Galil minna.
Ma ütlesin, et ta lubab sul temaga kohtuda.
Gali ei saa siia tema juurde jääda. Ma tean, et sa mõistad seda.
Sa nägid, kuidas ta oma poja poolsurnuks peksis.
- Nii et sa kas aitad mind või… - Sa võiks nüüd vait jääda.
Gali oli siia jõudes katki.
Mihhail kinkis talle turvatunde.
Suudad sa sama teha?
Mine.
Ole koos oma tütrega.
Gali.
Tõuse, Galu.
- Mida? Kuhu nüüd? - Tule.
Ema…
Õues on pime.
Pole midagi.
- Ei, ei. Mitte praegu. - Janu on.
Mitte praegu.
Ema, mida me teeme?
Ütlesin, et see on üllatus. Õues räägin.
Peame minema.
Kas väljapääse on veel?
Tule.
Mis, autosse või?
Jah, see mu üllatus ongi. Ma õppisin autot juhtima. Tule.
Gali, tule.
Lähme, Gali.
Gali, lähme!
Istu autosse.
Gali, istu autosse!
Gali, istu otsekohe autosse!
Kohe!
Pane uks kinni.
Ei-ei, ei-ei. Gali, sulge uks!
Ema, ei-ei…
- Mihhail! - Ole kuss!
Ei, ema, ma ei taha. Pea kinni.
Ei-ei, ema, ma ei taha. Pea kinni, ema!
Pea kinni! Ma ei taha! Peatu!
Ei-ei, ma ei taha. Pea auto kinni, ema!
Lase roolist lahti.
Lase roolist kohe lahti!
Gali! Gali, kas sa jäid terveks?
Gali!
Kurat. Persse. Oled sa terve?
Gali, vaata mulle otsa.
- Vaata siia. - Ava uks!
Ei, ei, ei, Gali!
Gali!
Ei…
Arsti.
On sul kõik hästi?
Helista arstile, tulgu kohe siia.
Ei, ei.
See on läbi. Lähme koju.
Arst on teel.
Mine nüüd.
- Kas ta tuleks kõrvaldada? - Ei, ma teen seda ise.
Libu.
Kõik on hästi.
Libu.
Mida ta temaga teeb?
Ei midagi. Nad ajavad lihtsalt juttu.
Liigu.
Väike libu.
Liigu.
Sinna.
Jää seisma.
Ma olen ainus, kes talle jäänud on.
Palun. Luba mul siia jääda. Ma aitan lapsega.
Võin ma vähemalt hüvasti jätta?
Mul on kahju.
Mida sa talle ütled?
Et mul ei jäänud muud üle.
Ei, ei. Ära seda küll ütle.
Aga see on tõsi.
Ei, ma ei taha, et ta end süüdistama hakkaks. Palun.
Mida ma siis ütlema peaksin?
Ma ei tea.
Ära muretse.
Küll ma midagi välja mõtlen.
Ema?
Gali.
Mida sa siin teed?
Mine koju, sa oled ju paljajalu. Arst tuleb.
Kõik on hästi, kallis. Mine tuppa.
Ma jään siia.
Me ajame su emaga ainult natuke juttu.
Palun mine koju, ta tuleb varsti ka.
Me tülitsesime, aga leppisime nüüd ära.
Kõik on hästi, Gali. Ausalt.
Ma ei saanud aru.
Me leppisime ära.
Eks ole?
Saada ta ära.
Kohe.
Gali, seisa mu ette.
Mida?
Ta ei lase sind maha. Ma luban. Lase käia.
Gali, tee seda kohe!
Su ema ei jätnud meile valikut.
Mine talle lähemale.
Gali, palun hoia eemale, ära kuula teda.
Mine koju, palun.
- Anna andeks, ma ei saa. - Gali.
Saada ta koju, lollpea!
Kuula mind nüüd. Eks? Sa saad sellega hakkama. Kuuled?
Palun mine koju, Gali.
Liigu tema poole. Sulge silmad, kui vaja.
Su ema ei jätnud mulle valikut.
Gali, palun mine eemale.
Ma lasen!
Sinu pihta ta ei tulista.
Gali, palun sind.
Palun mine eest ära.
Gali!
Gali, mida sa tegid?
Kuhu sa ka ei läheks, ma leian su.
Võtan oma pojapoja kaasa ja lasen sulle siis kuuli pähe, raisk!
Stopp! Palun peatuge!
Palun peatuge! Stopp, stopp!
Jääge seisma! Kuulge! Palun!
- Kõik hästi, neiud? - Aitäh teile.
Aitäh.
Sõitke, sõitke!
Suur tänu teile. Selgitan hiljem. Aitäh.
Sõitke!
Kuule.
Ema.
Ma…
Anna mulle andeks.
Ma ei tahtnud, et niimoodi läheb. Ma pole…
Ma tean.
- Ma ei teinud… - Ma tean.
Ema, nad ei lase meid minema.
Kõik saab korda.
Aga nad…
Kuuled mind?
Kõik saab korda.
Orna? Orna Levy?
- Olge hea. - Aitäh.
- Valmis? - Noh?
Pane silmad kinni.
- Lase käia, pane kinni. - Juba panin.
Ära lahti tee.
- Mis see küll olla võiks? - Kuss.
Olgu, tee silmad lahti.
- Aitäh, ema. - Palju õnne sünnipäevaks.
Galu. On sul kõik hästi?
Jah.
- Sa teed seda jälle. - Mida?
- Põrnitsen? - Jälgid mind.
Kuule!
- Sa ei soovinud ju midagi. - Tähtsuse järjekorras, ema.
Mis asja? Oh ei.
Maitseb?
- Sa ei kujuta ettegi. - See paistab tegelikult kaugele.
- Kuule! - Ega ma siis paha pärast.
Ega siis mina. Laps ikka.
Jajah, ma pole sind ju enne söömas näinud.
- Kuule! No mis? - Ei, ütlen lihtsalt…
- Kui sa millalgi kohtingule lähed… - Jah?
Peent restorani vist valida ei tasuks.
See on pesuehtne häbistamine.
Galu…
Mees loeb lihtsalt ajalehte.
Keegi ei tule siia.
Me oleme Kiryat Motzkinis kohvikus.
Ja sinuga ei juhtu midagi.
Ma luban. Sobib?
Muidugi. Ma tean.
- Milline ülbus! - Jeerum, kui hea.
- Olgu, annan alla, telli mulle ka üks. - Sa…
- Sa ei tunne tõesti piire. - Mine juba.
Eluga, paksu.
Selline vanaema.
- Kümnesse. - Päriselt ka.
Tõlkinud Triin Jürimaa