PŘÍBĚH JE FIKTIVNÍ.
PODOBNOST S LIDMI ŽIJÍCÍMI ČI MRTVÝMI, UDÁLOSTMI A MÍSTY JE NÁHODNÁ.
SAJANY, RUSKO O ŠEST MĚSÍCŮ DŘÍVE
Dimo, průšvih. Chybí vězeňkyně. Nebyla v autobuse.
Vězeňské číslo?
Kurva, jmenuje se Gali Levyová.
PŘEVOZ ZVÍŘAT REGISTRAČNÍ ČÍSLO 7099
Hni se.
Tak pojď.
Postav se.
Běž!
No tak, nezdržuj.
Postav se a běž.
Ty prase.
Prosím! Ne…
- Hej. - Kde to je?
Já…
Kde to je?
Kyrile.
Jsi chytrá.
Víš ale, že nemůžu dopustit, abys jen tak odešla.
Prosím.
Počkejte!
Asi byste měl něco vědět.
MATEŘSKÉ POUTO
- Ano. - Kyril?
- Kdo volá? - Orna.
Matka Gali.
Jsem v Moskvě.
Měla jste volat jen…
Našla jsem to.
- Co jste našla? - To, co hledáte.
A co ten muž?
Toho ne. Ten je mrtvý.
Našla jsem, co vám ukradl.
- Kde to je? - Držím to v ruce.
Popište mi to.
Malá černá krabička.
Otevírá se jako krabička na šperky.
Uvnitř je něco, co připomíná počítačový čip.
S nějakýma elektronickýma udělátkama kolem dokola.
Pošlete mi fotku.
Máte ji?
Kyrile?
Pošlete mi polohu.
Orno?
Dobrá práce.
Tak tady je?
Pojďte se mnou.
Ano.
- Dělala problémy? - Ne.
No?
Ukažte mi to.
Nejprve od vás chci slib,
že když vám to dám, tak moji dceru pustíte.
Slibte mi, že jakmile to získáte, bude všechno mezi váma dvěma urovnáno.
Slibuji vám,
že jestli bude chtít, tak odejde.
Jak myslíte „jestli bude chtít“?
Jestli bude chtít, tak odejde.
Tak kde to je?
Uložila jsem to zařízení do sejfu.
V moskevské bance.
Co to na mě hrajete?
Měla jste to přinést.
Sejf, kam jsem to uložila…
Nikdo ho neotevře.
Neotevřu ho já ani vy.
Nikdo.
Jedině Gali.
Jen když tam bude osobně.
Mají její foto pro biometrickou identifikaci,
takže se k tomu zařízení můžete dostat jedině tam.
A jen až Gali půjde domů.
Která banka?
Ve které bance to je?
Nejdřív chci vidět svoji dceru a pak vám to povím.
Gali?
Ahoj!
Mami!
Ahoj.
Nemáš nějaké nové vlasy?
Ty… Tebe… Oni tě sem dovezli?
Mišo, moc za vše děkuji.
Jsi v pořádku?
To je moje máma.
To je v pořádku. Klidně běž. Já to tady dodělám.
Chystáme jídlo na zítřek.
Tohle je Larissa.
Děláme Plov. Je to něco jako rýžový pilaf.
Jo, a už trochu mluvím rusky.
To nic. Za chvilku budeme pryč.
Přijela jsi teď?
- Můžu ji tady provést? - Prosím.
Tak jo, dobře. Takže…
Tak tohle je kuchyň.
Larissu už znáš a…
Nevím, jestli to odsud uvidíš.
Vidíš tamto? Ty malé zelené kuličky?
Tam je zahrádka se zeleninou. Mají tam růst rajčata.
- Vidíš? Hned za… - Gali…
A chceš vidět, kde spím?
- Ano. - Tak jo.
Bývala tu dost tma, když jsem sem přišla.
Každým dnem se to zlepšuje.
- Ale i tak jsem si řekla o lampu… - Můžeš mě chvilku poslouchat?
Stojací lampa mi přišla fajn.
Gali, mrzí mě, že to tak dlouho trvalo, ale už jsem tady.
Jsi v pořádku?
- Gali? - Co? Jo, jsem v pořádku. Jsem jen…
Protože jsme teď samy.
A oni hebrejsky neumí. Řekni mi, co se děje.
Nic se neděje. Jsem v pořádku, fakt.
- Asi sis dost vytrpěla. - Cože?
Řekla jsem, že sis asi dost vytrpěla.
Ne. Já vím. Ale teď už jsem v pořádku.
A tady spím.
Panečku, nemůžu uvěřit tomu, že jsi tady.
Mami…
Přišlo mi, že by tu vypadala pěkně.
- Co? - Ta lampa.
Jo, možná.
Gali?
Neposadíme se? Chci ti něco říct.
Jasně.
Tak pojď.
- Musíš se na chvilku soustředit. - Cože?
Abychom se dostaly domů, tak musíš něco udělat.
Zítra pojedeme do Moskvy.
Půjdeme spolu do banky.
V bance tě samotnou zavedou do trezoru.
Není to vyloženě trezor. Je to místnost s dlouhýma řadama skříněk.
A do tvé skříňky jsem dala plastový sáček s tou věcí, kterou…
Vnímáš mě?
V té skříňce je plastový sáček s tou věcí, kterou jsi slíbila Michailovi.
Vezmeš ten sáček a necháš ho pro ně venku.
Jakmile ho budou mít, je hotovo. Nechají tě odejít.
Tak jsem se s nima dohodla.
No teda.
I kdyby nám pořád dělali problémy, je tam ochranka. Pomůžou nám.
Vrátíme se domů, rozumíš?
Tak jo.
Hrozně moc jsi mi chyběla.
Chovali se k tobě pěkně? Dávali ti najíst a nechávali tě spát?
Jo, jsem vlastně dost unavená. Klíží se mi oči.
Máš hodinky?
Ne, mobil mi sebrali.
- Jo. - Tak jo.
Vím, že je dost brzo, protože je jasno,
ale klíží se mi oči.
Nevadí, když si pospím?
Nevadí.
Mám tě moc ráda, holčičko.
Jestli si chceš promluvit o tom, co se stalo, tak jsem tady, ano?
Tak jo, mami. Díky, že tu jsi.
Mám tě moc ráda.
Ta banka?
Transguard v Moskvě.
Potřebujete něco na noc?
- Ne. - Odjíždíme brzy ráno.
Dobrou noc.
- Mami? - Ano?
…do banky Transguard, ze sejfu vyzvedne jednu věc.
A pak před pátou, ano?
Tak, a je skoro po všem.
Jedeme.
Pojedou sami.
Ne, já jedu s ní.
Řekl jsem, že Gali bude moct odejít, až dostaneme to zařízení.
Do té doby tady zůstanete.
Obejmi mě. Rychle.
Gali, malá změna plánu:
až jim dáš to, co je v sejfu,
požádej banku, ať zavolá na ambasádu. Řekni jim, že tam čekáš.
Jedeme.
Ale do auta se k těm lidem nevracej, ano?
- Přidám se k tobě později, ano? - Dost!
Jak dlouho se odsud jede do Moskvy?
Čtyři hodiny.
Možná i víc.
A zavolají nám, až tam budou, že?
Aby nám…
řekli, že vše dopadlo dobře, že?
Proč by nemělo?
Jsou v Moskvě.
Právě vstoupili do banky.
Gali.
Gali!
Řekl jste, že ji necháte jít.
Sama se chtěla vrátit.
Pojďte. Podává se večeře.
Michail chce, ať večeříte s námi.
Ano.
Díky.
Gali.
Vyskytly se v bance potíže?
Donutili tě vrátit se zpátky?
Co? Ne.
Tak o co jde?
Teď, když jsme se tady všichni sešli…
Vzpomínám, jak jsem jako malý kluk
lozil pod stůl a hrál si tam.
Ještě pořád si vybavuji vůni dřevěné podlahy
a jak rád jsem poslouchal hovor dospělých.
Pili a smáli se.
Staré dobré časy.
Ale čas utíká, vše se mění a času máme méně a méně.
Jako voda protéká mezi prsty
a zastavit ho nedokážeme.
Ale dnes bych rád pozvedl číši
na náš nový přírůstek, který se brzy narodí.
Až se za šest měsíců narodí,
bude láskyplně přivítán
svou maminkou,
dědečkem,
a dokonce babičkou,
která přijela takovou dálku až z Izraele.
Připijme na děťátko!
- Na zdraví! - Na zdraví!
Jaké děťátko?
O čem to mluví?
Jo.
Co tím „jo“ myslíš?
Jsem těhotná.
Cože? S kým? Ublížil ti někdo?
- Ne, je to radostná událost. - Čí je to?
Jeho syna. Vídávali jsme se.
Je to Romovo?
Ano, Romovo.
- Počkej, ty ho znáš? - Ne, jen…
- Gali, snažím se… - Mami…
Musíme si chvilku normálně popovídat.
Tak…
- Prosím, řekni mi, co se děje. - Snažím…
No tak vysvětluj.
- Snažím… - Chtěla jsi to?
- Otěhotnět? - Zlobíš se. Ne…
Dámy,
asi by teď bylo lepší se najíst.
Gali má za sebou náročný den.
Umíš…
číst rusky?
Ještě ne.
Je to jeho kniha, myslím. Romova.
Tohle býval jeho pokoj.
Řekla jsi, že jsi ho potkala?
Jo.
Je milý.
Jak se má? Říkal o mě něco?
Asi mě nenávidí.
Ne. Myslím, že tě miluje.
To on mi tě pomohl najít.
Hej…
No tak… Gali…
Gali, jen se snažím pochopit…
Tady zůstat nemůžeme.
Galu.
Tohle není dobré místo.
Nechci odejít.
Musíme.
- Nechápeš to. - To máš pravdu. Pomoz mi.
Pokud se pokusíme odejít,
začnou se dít zlé věci.
Ne.
O naše bezpečí se postarám.
Aby se nám nic nestalo. Slibuju, Gali.
Mám ten pokoj ráda.
Ani jsem se nezeptala, co táta.
Je v pořádku.
Hrozně moc mu chybíš.
Možná by mě taky mohl navštívit.
Jo, možná.
Hele,
mami…
neboj se.
Michail se o nás postará.
Je těhotná a já to nevěděla.
Tak mě to zaskočilo
a zpanikařila jsem a…
Asi jsem reagovala trochu přehnaně,
ale mám z toho velkou radost.
Je to báječné a…
Víte, i já jsem měla Gali, když jsem byla hodně mladá.
Fajn.
Kyrile, víš, ve kterém roce můj praděda tento dům postavil?
Ne.
V roce 1852.
Obrovské pozemky.
Postavil místo, kde mohlo žít
několik generací jeho rozrůstající se rodiny.
Ale každý rok se rodina zmenšovala,
až jsem zůstal jen já.
Řekni jí to. Prosím, posaďte se.
Tento dům
postavili pro velkou rodinu.
A teď z té rodiny zůstal jen on.
Ve dvaceti jsem byl na vojně.
Hlídali elektrárnu na Urale.
Líbilo se jim to.
Z těch 70 lidí půlka, víc než půlka, zemřela na rakovinu.
A ti, co přežili, nemohli mít děti.
Až na něj.
Potkal ho zázrak.
Měl syna.
- Jednoho chlapce. - Ano, váš syn.
- Připadá mi skvělý. - To není.
Roma je černá ovce.
Přeje si, aby rodinné jméno zaniklo spolu s ním.
On tohle dítě nechce.
Ani žádné jiné.
Takže teď se jeho zodpovědnost stala zodpovědností mou.
Rozumíte mi?
Ano.
Kam mám tu krabici položit?
Víte, co to je?
Ano.
A chápete, jak moc důležité to pro mě je?
Ano.
Takže vy a vaše dcera…
jste mi daly dary.
Vaše dcera mi dá nové…
Semínko.
Vaše dcera…
mu dala semínko.
Obnoví rodinný strom.
Vy mu dáváte tohle.
Což ten strom uživí.
Aby byl velký a silný.
Takže to je něco dobrého.
A přeji si, abyste byla šťastná.
Pokud budete chtít zůstat tady, zůstanete tady.
Pokud se budete chtít vrátit do Izraele, vrátíte se do Izraele.
Pokud byste chtěla dům v Londýně nebo Paříži,
stačí říct kde.
Ale můj vnuk…
ten zůstane tady.
Řekl jste, že když mu seženu, co chce, tak že ji nechá jít.
Řekl jsem, že vám dovolí ji vidět.
Ale ona tady s ním zůstat nemůže. A vy to víte.
Viděl jste, jak málem k smrti ubil syna.
- Takže mi buď pomůžete, nebo… - Měla byste přestat mluvit.
Gali byla na dně, když sem přišla.
Michail se o ni postaral.
Můžete i vy?
Běžte.
Buďte s dcerou.
Gali.
Vstávej.
- Co? Kde? - Jen pojď.
Mami…
Venku je tma.
To nic.
- Ne. Teď ne. - Mám žízeň.
Teď ne.
Mami, co to děláme?
Je to překvapení. Venku ti to vysvětlím. Musíme už jít.
Je tu jiný vchod?
Pojď.
Co? K autu?
Ano, to je to překvapení. Naučila jsem se řídit. Tak pojď.
Gali, pojď.
Gali, tak pojď.
Gali, no tak pojď!
Nasedni do auta.
Gali, nasedni do auta!
Gali, vlez okamžitě do auta!
Teď!
Zavři!
Ne, Gali, zavři to!
Mami, ne…
- Michaile! - Tiše!
Ne, mami, já nechci. Mami, vypni ten motor.
Ne, já nechci. Zastav to auto, mami!
Zastav! Nechci pryč! Zastav!
Ne, ne, já nechci. Zastav, mami! Zastav!
Pusť ten volant.
No tak, pusť!
Gali? Gali, jsi v pořádku?
Gali!
Kurva. Jsi v pořádku?
Gali, podívej se na mě.
- Hej. - Otevřte!
Ne, Gali!
Gali!
Ne…
Doktora.
Jsi v pořádku?
Zavolejte doktora, ať přijede okamžitě!
Ne.
Je po všem. Pojďme domů.
Doktor už je na cestě.
Jdeme.
- Máme se jí zbavit? - Ne, udělám to sám.
Mrcho.
To nic.
Mrcho.
Co jí udělá?
Nic. Jen spolu mluví…
Pohyb. Mrcha malá.
Jděte.
Tam.
Zastavte se tady.
Už nikoho jiného nemá.
Prosím, dovolte mi zůstat. Pomůžu s dítětem.
Můžu se s ní aspoň rozloučit?
Je mi líto.
Co jí řeknete?
Že jste mi nedala na výběr.
Ne, to jí neříkejte.
- Ale je to pravda. - Nechci, ať si to dává za vinu. Prosím.
Co chcete, abych jí řekl?
Já nevím.
Nebojte se.
Něco vymyslím.
Mami?
Gali…
Co tu děláš?
Běž domů, nemáš boty. Doktor je už na cestě.
To nic, zlatíčko. Běž do domu. Za chvilku tam přijdu.
S mámou si jen promluvíme.
Prosím, běž domů. Hned tam přijde.
Pohádali jsme se, ale už jsme se usmířili.
Nic se neděje, Gali. Opravdu.
Co znamená „usmířili“?
Jsme zadobře.
Že?
Řekněte jí, ať jde.
Teď.
- Gali, stoupni si přede mě. - Co?
Tebe nezastřelí. Přísahám. Udělej to.
Gali, udělej to teď!
- Tvoje matka nám nedala na výběr. - Přibliž se k němu.
Gali, prosím, nechoď blíž. Neposlouchej ji.
Běž, prosím, domů.
- Nemůžu, promiň. - Gali.
- Hlupačko, ať jde! - Poslechni mě, ano?
Dokážeš to. Slyšíš?
Prosím, běž domů.
Přibliž se k němu. Zavři oči, jestli musíš.
Tvoje matka mi nedala na výběr.
Gali, prosím ustup.
Vystřelím!
- Běž. Tebe nestřelí! - Uhni!
Gali, uhni! Prosím!
Gali!
Gali, cos to udělala?
Najdu tě, kamkoli půjdeš.
Vezmu si vnuka a pak ti tu tvoji pitomou hlavu ustřelím!
Stůjte! Prosím, stůjte!
Prosím, stůjte!
Stůjte, hej! Prosím!
- Dobrý? - Díky.
Díky.
Jeďte!
Díky. Vysvětlíme to později. Díky.
Jeďte.
No tak.
Mami, já…
Je mi to líto.
Tohle se stát nemělo. Já to ne…
Já vím.
- Já ne… - Já vím.
Mami, nenechají nás na pokoji.
Všechno bude v pohodě.
Ale oni…
Slyšíš mě?
Všechno bude v pohodě.
Orna? Orna Levyová?
- Tady to je. - Díky.
- Připravená? - Tak jo.
Zavři oči.
- No tak, zavři je. - Mám! Jsou zavřené.
Neotevírej je.
- Tý jo. Copak to je? - Ticho.
Tak je otevři.
Tadá!
Tý brďo…
- Díky, mami. - Všechno nejlepší k narozeninám.
Galu, v pohodě?
Jo.
- Zas to děláš. - Co?
- Zírám? - Pozoruješ mě.
Hej!
- Nic sis nepřála! - Priority, mami.
Co? To ne…
Spokojená?
- To si neumíš představit. - Ale jo.
- Hele… - Já tě… Já tě neodsuzuju.
- To já ne, to to děcko. - Jasně, vidím tě takhle jíst poprvé.
- Hele! Co? - Ne, jen říkám…
- Víš, když budeš chtít na rande? - Jo?
Radši nechoďte do restaurace.
Ty mě zostuzuješ, to tady děláš.
Galu,
ten chlap si jen čte noviny.
Nikdo sem nepřijde.
Jsme v kavárně v Kirjat Mockinu
a nic se ti tady nestane.
Slibuju, ano?
Jasně. Já vím.
- Ta drzost! - To je tak dobré.
- Fajn, vzdávám to. Skoč mi pro další. - Ty…
- Nemáš žádné zábrany. - Šup šup.
Hoď sebou, tlusťoško.
To je mi ale babička.
- To víš, že jo. - Fakt.
Překlad titulků: Kateřina Jabůrková