ZGODBA JE IZMIŠLJENA.
PODOBNOST Z RESNIČNIMI LJUDMI, DOGODKI ALI KRAJI JE NAKLJUČNA.
OZDRAVI
Orna…
Ni mrtva. Laže.
Ni mrtva. Doma jo ima.
Noče, da jo kdo vidi.
Ni tako, oče?
Vstanite.
- Si preveril čas? - Ja, v redu je.
Letališče je tam. Čez eno uro je let v Izrael.
- Spustili vaju bojo na letalo. - Roma je rekel, da ima Gali njegov oče.
In da je živa.
- Orna, pridi. - Let imata.
- Kaj mu je ukradla? Vrnila vam bom. - Pridi, trapa.
Vrnila vam bom! Čakajte.
Ne, čakajte. Čakajte!
- Moja hči je. Ne moram vas spustiti. - Umaknite se!
- Ne! Prosim. - Orna!
- Umakni se. - Ne.
Ne morem vas spustiti. Ne, čakajte!
Prosim, samo…
Ne hodite, čakajte. Samo minutko. Prosim.
Obljubim, da vam bom vrnila, karkoli že mu je ukradla.
Njena mama sem, poznam jo. Našla bom ukradeno stvar. Prosim.
Anton. Daj mi minutko. Pazi na tisto drugo.
Štirje potni listi so bili. Vprašal me je po tem človeku.
Zakaj po njem? Ima on tisto, kar hoče?
Ja. Ne boste ga našli.
Zakaj? Kako veste?
Ker ga še mi nismo. Svoje smo poslali tja.
Profesionalce. Pa ga niso našli.
Mumbaj je trenutno zelo nevarno mesto.
Ampak na svoji strani imate izraelsko obveščevalno službo.
Ne pozabite, da ti ljudje niso znani po vdanosti.
Če boste kaj našli, mi sporočite.
Pa boste lahko videli hčer.
Anton!
- Ime mu je Efraim Goldstein. - Efi, vem.
Tudi indijska policija ga je iskala. V policijskem poročilu piše samo,
da ga je prepoznal potnik na avtobusu za letališče.
Ranjenega, ampak živega.
- Policija je preverila, pa nič. - Mislila sem, da je mrtev,
ker mu je nekdo iz Izraela sem poslal denar, ki ga ni dvignil.
Če ni mrtev, ta kraj ni slab za začetek iskanja.
Niste policajka, ne?
- Ne. - Kje ste potem dobili moj naslov?
Vašo pomoč bi rabili.
- Sta Rusinji? - Ne, Izraelki.
Katera je izraelska valuta?
Ni sramota dobiti kaj v zameno.
Kako vama lahko pomagam?
Neki prijatelj potuje sam po Indiji.
Zmeden je.
Ni čisto v redu.
Veva, da mu je nekdo poslal sem denar.
Za prenos denarja so uporabili vaše ime.
Pomislili sva, da ste mu pomagali ali mu kaj prodali.
Mogoče veste, kje je?
Čakajte. Pokazala vam bom.
To je on.
- To ni vajin prijatelj. Pa ne poznam ga. - Kako to mislite?
- Nekdo je denar poslal pomotoma.
Napisali so Lali Battahya z dvema t-jema.
Najbrž so mislili Lali Batahya z enim t-jem.
To ime je tu zelo pogosto. Kot muhe na smeteh.
Sicer pa ga ne poznam.
Za denar nisem vedela, dokler ga niso prišli iskat.
- Tudi drugi so spraševali po njem? - Ja.
Dva Rusa, en Američan in zdaj Izraelki.
Veliko prijateljev ima, hm?
Povedala sem jim enako kot vama.
Na napačnem naslovu sta. Če bi vedela, da me čaka 3000 evrov,
- bi odplesala v banko. - Mogoče prijatelj vašega moža…
Mož nima časa za to. Še za nas komaj najde čas. Žal mi je.
Sin kmalu pride iz šole. Jesti mora, preden gre delat.
Prosim. Odidita.
Zakaj bi kdo uporabil vaše ime z dvema t-jema? Čudna napaka.
Gospa. Če bi bilo logično, ne bi bila napaka, ne?
Pridi.
Slab občutek imam.
Saj ga imamo vsi.
Kakšen je najin načrt?
Našli bova Efija,
vzeli, kar je ukradel, osvobodili Gali, živeli naprej,
segrevanje Zemlje, razpad prehranjevalne verige, apokalipsa, konec.
Prav, ampak reči hočem…
Tu nisi iz prijaznosti, ne?
- Tudi zato sem tu. - Prav, ampak…
Mi lahko poveš, za kaj gre? Kaj je Gali ukradla?
Zato si tu, ne? To moraš najti in nesti domov, ne?
Ne. Gre bolj za to, da ti rabiš prevoz, jaz pa plačilo.
- Kaj? - Obe bova imeli korist. Našli bova reč,
nesla jo boš v Rusijo, dobila nazaj svojo nemogočo hčer,
jaz pa bom Izraelu sporočila, kje je. In zadevo prepustila profesionalcem.
Ne skrbi.
- Rita? - Ja.
- Živjo. - Živjo.
- Sam. - Me veseli.
- Darilo od Stefana. - Hvala.
- Pozdravlja te. - Kdo je Stefan?
Utihni, trapa.
- Sedemo tja? - Ja.
- Pojdimo. - Pridi.
Če te iščejo in si ranjen, rabiš dvoje.
Potni list, da prideš ven, in zdravnika, da ne umreš.
Za to pa rabiš nekoga, ki ti bo pomagal.
Nekdo mu je poslal denar, ampak nihče ga ni vzel.
- Pa ranjen je. - Ja, za rano ni problem.
Teže pa najdeš zdravnika.
V Bombaju take stvari počne malo zdravnikov.
Če je bil ranjen, je šel najverjetneje k temu zdravniku.
Povejta mi še enkrat o avtobusu.
Policija je objavila opis in nekdo ga je spoznal.
V Mumbaju je 15.000 avtobusov.
Videli so ga na tistem, ki je peljal na letališče.
Tri mesece je minilo, pa nihče ne ve, kje je.
Čakaj, čakaj. Praviš, da se je to zgodilo pred tremi meseci?
- Torej je povezano s krokarjem. - Kaj je krokar?
- Ni važno. - Sistem vodenja raket.
- Kaj? - O tem govorimo, ne?
- O ugrabitvi. - O kakšni ugrabitvi?
Pred tremi meseci so štirje oboroženi moški ugrabili inženirja
iz hotela v Bombaju.
In ga ubili. To četverico so hoteli ubiti drugi moški.
Nista slišali za to? V vseh medijih tu je bilo.
Hvala, Sam. Vrnimo se.
Inženir je bil Izraelec.
Naprava, ki jo je razvil – orožje, vodenje raket –,
je prototip, ki ga je ukradel vašim. Tega so hoteli ti moški.
Inženir je mrtev in nihče ne ve, kje je naprava.
Že tri mesece se ljudje valijo v Indijo
in se prerivajo, da bi se dokopali do naprave.
Veliko ljudi je izginilo. Te pa iščejo drugi ljudje.
- Ste v redu? - Ja, v redu sem.
Imata fotografijo tipa, ki ga iščeta?
Pokaži mu.
Dobro.
Na stranišče moram.
Če pride natakarica, naročita še eno pijačo.
Izraelec je.
Si zato tu?
- Mi poveš, kdo je Stefan? - Ne.
- Mi poveš, za katero stvar gre? - Ne.
Super.
UGRABITEV, NAPAD V MUMBAJU 7 MRTVIH, 8 RANJENIH
Streljanje okoli desetih zjutraj je trajalo skoraj po ure.
Ne!
Ja.
Ne.
V Mumbaju, ja.
Prav?
- Ni šel na stranišče. - Kaj?
Iz stranišča sem ga videla govoriti po telefonu.
Skozi okno sem ga videla.
Na stranišču sem premišljeval.
Pomagal vama bom poiskati tipa.
- Gremo lahko skozi podrobnosti? - Pojdiva.
- Kam? - Iti morava.
- Rita, si dobro? - Ampak…
- Pomoč je ponudil. - Kaj je?
- Ne bo nama pomagal. - Jebenti, ženska! Kaj delaš?
Mirno hodiva kot turistki, ki iščeta gostilno. Sedi v taksi.
- Ne. Ne, jem. - V redu je, dober tek.
Oprostita, na malici sem. Prosim, odidita.
Nevaren kraj z nevarnimi ljudmi.
Če mislijo, da veš več od njih, te bojo brez pomisleka ubili.
- Nisem dojela, da naju bo izdal. - Pridi, k zdravniku greva.
- Rita? - Ja.
Zamujate. Nimam veliko časa, sin praznuje rojstni dan.
Ne bo dolgo trajalo. Vse najboljše.
Katera je poškodovana? Zdita se mi zdravi.
Saj sva.
- Kaj je zdaj to? - Posvet potrebujeva.
Nekaj vprašanj, plačali bova.
Kdor vaju je napotil k meni, se je zmotil. Če sta bolni, pojdita v bolnišnico.
Prosim. Prijatelja iščeva. Hitro vprašanje.
Žal mi je, odidita.
- Koliko je star? - Kdo?
Vaš sin. Rekli ste, da ima rojstni dan.
Devet.
Kot moj sin. Najbrž bedi in me čaka.
Prosim, samo eno vprašanje, pa se lahko vrnete k družini.
Prosim.
Prav. Kaj vas zanima?
Prijatelja iščeva.
Veva, da je bil ranjen.
Nikoli ga nisem videl.
Kdaj je bil tu?
Ne poznam ga.
Je bilo to vprašanje? Potem pojdimo.
Prosim, to mi veliko pomeni.
- Zelo. Prosim. - Ne.
Pojdimo. Pozabita na denar.
- Kje si dobila pištolo? - Tiho. Sedite.
- Prosim, otroke imam. - Rita, to ni potrebno.
Bolj me boš prekinjala, dlje bo trajalo. Kdaj je bil tu?
Ste ga zdravili?
- Kaj se je zgodilo? - Umiral je.
Nekaj dni stara strelna rana.
Ni hotel, da ga operiram pod splošno anestezijo.
Bal se je, da bi mu kdo ukradel kovček.
Med operacijo je ves čas vame meril s pištolo.
- Je bil z njim še kdo? - Ne, ne.
Umiral je. Nekdo mu je moral pomagati.
Nekdo ga je moral pripeljali in odpeljati.
Ne vem, kam je šel. Ne vem, kje je.
- Če hočeta denar… - Povejte mi, kdo mu je pomagal.
Zagrozil mi je, da mi bo pobil družino, če kaj povem. Verjel sem mu.
Tudi jaz vam jo lahko.
- Nehaj. - Tiho.
- Prosim. - Kdo je ta tip?
Nehaj, greva.
- Kaj delaš? Si nora? - Pusti me, trapa. Si zmešana?
Klinc!
Vseeno mi je, če tvegaš svojo glavo, meni pa ne mešaj štren.
- Mislila sem, da mi hočeš pomagati. - Saj ti.
Zato skrbim, da odideva živi.
Dlje ko sva tu zaradi te bedarije,
- več je možnosti… - Ni bedarija.
Ne glej me tako. Nekaterih stvari ne bom počela.
- Tudi Gali tega ne bi hotela. - Res?
Ja. Zakaj tako gledaš?
- Ljubica, tvoja hči bi to naredila takoj. - Ni res.
- Ne gresta noter? - Hvala, počakali bova.
Seveda.
Izvolite.
Ne verjamem, da je hotela vse to.
- Nekaj se je sfižilo. Zapletlo se je. - Zapletlo?
Tvoja hči je za vojsko opravljala nalogo, ki ji je v roke dala izjemno moč.
Ko je šla iz vojske, ji je nekdo ponudil posel.
Še več oblasti in veliko več denarja.
Imela je dve možnosti: ali ostane nepomembna ali to izkoristi.
Noben zaplet ni bil. Zelo preprosto je.
Veš, kaj je ponudila Mihailu?
Omenil je izstrelke. Orožje.
Ni ukradla bombe, ki naenkrat uniči celo mesto.
To je kirurški skalpel.
Banka, bolnišnica, elektrarna.
Dokler se svet tiho ne sesuje sam vase.
Ni prodala orožja, ampak kaos.
To je tvoja hči. Če bi bila nocoj tu,
ne bi bilo debate o tem, kaj bi naredila z zdravnikom.
Poklicati moram. Ob sedmih se dobiva tu.
V sobi ostani. Na potikaj se naokoli.
Oprostite, klima v vaši sobi dela?
Ne. Ne, ob dveh izklopijo agregat.
- Res? - Ne vem, zakaj to počnejo.
Zakaj ob dveh? Zakaj ga jo sploh izklopijo?
Prav.
- Lahko noč. - Lahko noč.
Ste dobro?
- Rabite pomoč? - Ne.
- Res ne? - Ja. Ja, rabim pomoč. Hvala.
Ste se zaklenili ven?
Ta kartica zdaj ne dela.
Prej je delala. In vem, da bo spet. Enkrat.
- Tako sem težavo omejil na sedanjost. - Dober začetek.
A ne? Celo na recepcijo sem šel. Kjer ni nikogar.
Ste poklicali hotelsko številko?
- Kaj? - Zelo pametno.
Vidite.
Telefon?
- V sobi je. - Ki je zaklenjena.
Tako je.
Za to obstaja rešitev.
Judinja ste, ne?
Oprostite, zdelo se mi je, da s prijateljico govorite hebrejsko.
- Ja. - Kako se kot judinja počutite,
ko imate nad glavo veliko svastiko?
Ni to indijski simbol?
Spomnim se, da sva jo s hčerko nekajkrat videli
- na jugu… - Ja.
Ne oglasijo se.
- Poskusiva čez pet minut. - Prav.
Kaj je narobe s tem?
To je star hindujski simbol, ne?
Svastika
v sanskrtu pomeni naklonjenost, blagor.
Hitler jo je obrnil za 45 stopinj in dal na nacistično zastavo.
In simbol miru in ljubezni je postal simbol smrti vsem judom.
Mir in ljubezen. Smrt vsem judom.
Čudno, kaj?
Ena stvar pomeni dve nasprotni si stvari, 180 stopinj narazen.
45.
45 stopinj ste mislili.
Motim vas.
- Najbrž bi radi spali. - Ne, ne morem spati.
- Res ne? - V redu je. Poskusila sem, ne gre.
Bi?
Je vaša hči
v tem hotelu?
Ne, ne…
Ne, to je…
Na drugo potovanje sva šli skupaj.
Tokrat sem drugič tu.
Kaj počnete tokrat?
Pomagam…
Iščem hčerino prijateljico, ki je pogrešana.
Ja. Kaj pa vi?
Ne vem.
Doma, v Sheffieldu v Angliji, se nisem počutil najbolje.
Lani mi je umrla žena.
Zelo dolgo je bila bolna in…
Ko je umrla, sem občutil olajšanje.
- Vem, da je slišati grozno. - Ne.
Zaradi tega občutka me je pekla vest.
Tako zelo, da ni bilo več zdravo.
Ja.
Rabil sem mir.
Zase.
- Oprosti, nisem… - Veš…
Rad bi ti povedal, da te nisem hotel
zapeljati s svojo žalostno zgodbo.
Ne želi si mojih žalostnih zgodb.
Upam, da boš našla hčer.
- Ej… - Ne, v redu je.
- Ne… - V redu je.
- Oprosti. - Vse je v redu.
- Samo… - Sem kaj takega rekel?
Na stranišče moram. Samo…
Hčerino prijateljico iščeš, ne?
Prestrašil sem te, oprosti. Malo, ne?
V redu je.
Vse je v redu.
Pomiri se. Prav?
Rita! Rita!
Na pomoč!
Gospod, na pomoč!
Mi lahko pomagata?
- Je kdo tu? - Nikogar ni.
- Res ne? - Res.
Pridite. Počasi.
Hvala.
- Hvala. - Ni za kaj.
Hvala.
Ko je Gali imela
štiri, pet let,
je bil v njenem vrtcu psihopat.
Pravi psihopat.
Grozil ji je in ji je raztrgal punčko.
Nekega dne jo je porinil z gugalnice in si je zlomila roko.
Revica. Pa še poletje je bilo.
Takrat sem bila še sama otrok.
Bila sem Galijinih let.
Šla sem k vzgojiteljici. Imela sem v mislih, kako ji bom zagrozila,
da jo bom prijavila, če se ga ne znebi.
Pa mi je rekla,
da je mama ubogega fantka v bolnišnici.
In med vrsticami, da sem grozna, da si sploh drznem kaj reči.
Ne vem, zakaj nisem vztrajala. Mogoče zato, ker se nisem znala postaviti zase.
Sploh nisem vedela, kako naj se zadeve lotim.
Zato sem opustila vse skupaj.
Gali sem pripravila govor,
češ kako velika punca je, in ji kupila novo punčko.
Večinoma sem čakala, da se stvari same rešijo.
Če pogledam nazaj, imam na tisoče podobnih zgodb.
Kaj pa vem.
Če sem Gali dala samo možnost, da je žrtev,
sem mogoče jaz kriva, da je postala nasilna.
Lepa zgodba, zelo ganljiva.
Si jezna name zaradi tega nocoj?
Ni pomembno za razpravo.
- Razpravo o čem? - O tem,
in nalašč ne bom groba,
ali si najbolj naivna ali pa najbolj neumna ženska.
- Kakorkoli že, živiš v fantaziji. - Prav.
Razloži mi.
Povedala si mi jokavo zgodbo o tem, kako je vzgojiteljica opravičevala nasilneža.
Bolan je, mama je bolna, revež.
Ampak na koncu natančno veš, kaj je fantek.
Mala baraba, ki je tvoji hčerki zlomila roko.
- Prav. - In kaj poveš v isti sapi?
Taka si kot vzgojiteljica. Naštela si tisoč izgovorov za Gali.
"To je zaradi mene. Ni ona kriva. Revica."
Vseeno, če ni vedela, v kaj se spušča,
ni važno, če ni hotela.
Saj v bistvu obe natančno veva, kakšna je.
To je drugače.
Zakaj je drugače?
Ker je moja hči.
- O bog. - Če ti je grozno, ostani zunaj.
Sin ga je našel ranjenega na avtobusu za letališče, ko je čistil.
Nekdo ga je ustrelil. Ni hotel v bolnišnico.
Ni vedel, kaj naj.
Takoj sem mu rekla, naj pokliče policijo.
Pa mu je Izraelec ponudil denar. Tisoč dolarjev.
In še več za pomoč. Zato smo ga pripeljali sem.
In potem?
Pomagali smo mu.
Brat pozna nekoga.
Ukvarja se s tem.
Povezal nas je z zdravnikom v Mumbaju.
In mu priskrbel nov potni list.
- Ampak za to je rabil denar. - Zakaj ni vzel poslani denar?
- Ne vzemite denarja, ki nam ga je dal. - Pusti denar.
- Naj ga vzameta in gresta! - Rabimo ga.
Nočem denarja. Zanima me samo, kje je tip.
Nič mu nismo naredili.
Slabo se je počutil.
Zelo slabo.
Najbrž se mu je rana okužila. Ni hotel v bolnišnico.
Jaz pa ne na policijo.
- Nismo hoteli težav. - Kje je tip zdaj?
- Je tu? - Tu je.
Nocoj morava prespati tu. Jutri bova odšli.
Nikomur ne bova nič povedali.
- Ja? - Rita.
Živjo. Trenutek, vežem.
Kaj delaš tu, Olga?
Vera? Mila?
Polina?
Živjo, Polina. Dober večer.
- Kdo je Polina? - Nihče.
Začnite premišljevati, kaj mi boste kupili za praznik.
Počitnice rabim. Na toplem.
- Mogoče na Majorki. - Resno? Odlična novica.
- Spravi me na prvi let za Tel Aviv. - Nocoj je. Si na varnem?
- Ja, na mirnem kraju sem. - Krasno. E-sporočilo ti pošiljam.
Polina, kaj delaš nocoj?
Polina…
Ni nevarnosti. Jutri opoldne so nama rezervirali let za Moskvo.
- S katerega letališča? - Chhatrapati.
To je najzgodnejši let, ki so ga dobili. Naspi se.
Orna?
Halo?
Ja…
Oprosti, da kličem tako pozno.
Je kaj narobe?
Tam je najbrž sredi noči.
V redu je. Kje si?
Si dobro?
Niti ne.
Občudujem te, veš.
Kot lik iz filma si, Bambi.
Živiš v nekem čarobnem gozdu,
medtem ko drugi do grla stojimo v blatu.
Vseeno ti je šlo dobro.
Povej, ko smo bili otroci,
kaj si mislil, kakšna bom postala?
Ne vem. Ne premišljujem o tem.
Ampak za nekatere ljudi kar veš.
Kar zavohaš,
da so druga violina.
Ne odločajo o svoji poti.
Ne, Orna, nisi taka. Nikoli nisi bila taka.
Žejna sem. Boš vodo?
Ja, prosim.
Zdi se mi, da sem bila vedno taka.
Z Benijem, med nosečnostjo.
Z Gali.
In s tabo.
Ne vidim te tako.
Zdaj prav gotovo ne.
Šele zdaj sem pripravljena biti mati.
Pa imam 23-letno hčer.
To je čisto bolno.
Veš, ni bolno.
Ampak bolje pozno kot nikoli, ne?
Izvoli.
Hvala.
Roni, je vse v redu? Skrbi me.
Kaj? Ne… Dobro sem.
Hvala, Dori. Pomagal si mi.
Orna?
Orna!
Kje je moja prijateljica?
Rekla je, naj vas ne budim. Da se slabo počutite.
- Odšla je? - Ja, pred nekaj urami.
- Ja? - Rita.
Vežem.
- Halo? Nisi na letalu? - Nujno moram v Moskvo.
- V Moskvo? Imaš zadevo? - Rabim let.
Prav.
Na izraelski potni list?
Rita?
IZRAEL
Prevedla Lorena Dobrila