DETTE ER FIKSJON.
ENHVER LIKHET MED FAKTISKE PERSONER, HENDELSER ELLER STEDER ER TILFELDIG.
Orna…
Hun er ikke død. Han lyver.
Hun er ikke død. Han holder henne fanget.
Han lar ingen få se henne.
Ikke sant, pappa?
Opp.
- Sjekket du tidene? - Ja, det går.
Den veien til flyplassen. Det går et fly til Israel om en time.
- De slipper dere om bord. - Vent.
Roma sa at hun er i farens hus.
- Han sa at Gali er i live. - Orna, kom.
- Flyet går snart. - Si hva hun stjal, så skaffer jeg det.
- Kom! - Jeg skaffer det!
Vent.
Nei! Vent.
Vent, vent!
Vent, ikke kjør.
- Hun er datteren min. - Flytt deg!
- Nei! Vær så snill. - Orna!
- Flytt deg. - Nei.
Jeg kan ikke la dere dra. Nei, nei! Vent!
Vær så snill, bare…
Ikke kjør. Vent.
Bare vent ett minutt. Vær så snill.
Jeg lover å skaffe det hun stjal fra ham.
Jeg er moren hennes. Jeg kjenner henne. Jeg finner det.
Vær så snill.
Anton.
Gi meg et minutt. Hold øye med hun andre.
Det var fire pass.
Han spurte spesifikt om denne mannen.
Hvorfor ham? Har han det han er ute etter?
Ja.
Men du finner ham ikke.
Hvordan vet du det?
Fordi vi ikke klarte det.
Vi har allerede sendt folk dit.
Profesjonelle folk, og de fant ham ikke.
Mumbai er et svært farlig sted akkurat nå.
Men du har jo israelsk etterretning på din side.
Bare husk at disse menneskene ikke akkurat er kjent for å være lojale.
Hvis du finner noe, ring meg.
Og så skal du få treffe datteren din.
Anton!
Han heter Efraim Goldstein.
Efi. Jeg vet det.
Politiet i India leter også etter ham.
Det er én rapport i systemet.
En medpassasjer så ham på en buss til flyplassen.
Skadet, men i live. Politiet undersøkte saken, men fant ingenting.
- Ingen rapporter etter det. - Trodde han var død,
for kompisen hans i Israel hadde sendt ham penger,
og han hentet dem aldri.
Hvis han ikke er død, er ikke dette noe dumt sted å begynne.
Dere er ikke politi?
- Nei, nei. - Hvor fikk dere adressen min?
Vi håpet du kunne hjelpe oss.
- Er dere russere? - Nei, fra Israel.
Hvilken valuta bruker de i Israel?
Det er ingen skam i å få noe igjen.
Hva kan jeg hjelpe med?
Vi har en venn på reise i India alene.
Og han er… litt forvirret.
Han har det ikke så bra.
Vi vet at noen sendte ham penger,
og navnet pengene ble overført til, var ditt.
Så vi tenkte du hadde hjulpet ham eller solgt ham noe.
Eller kanskje du vet hvor han er.
Vent, vent.
Jeg skal vise deg.
Det er ham.
Han er ikke venn av dere.
- Og jeg har aldri truffet ham. - Hva mener du?
Hva mener du?
Noen sendte penger ved en feil.
De skrev "Lali Battahya" med to T- er. Det er meg.
Men de mente nok "Lali Batahya" med én T.
Og det er et vanlig navn her.
Som fluer rundt søppelet.
Jeg kjenner ham ikke.
Jeg visste ingenting om pengene før folk kom hit og lette etter ham.
Har det vært andre her og spurt etter ham?
Ja.
To russere, én amerikaner, og nå israelere.
Han har visst mange venner.
Jeg sa det samme til dem.
Dere er på feil sted.
Hadde jeg fått 3 000 euro, hadde jeg danset hele veien til banken.
Kanskje han kjenner mannen din.
Mannen min har ikke tid til sånt.
Han har knapt nok tid til oss.
Beklager.
Sønnen min kommer snart fra skolen.
Han må spise før han skal på jobb. Vennligst.
Gå nå.
Men hvorfor brukte noen navnet ditt med dobbel T? En merkelig feil.
Madam.
Hvis det virket logisk, ville det vel ikke vært en feil?
Kom.
Jeg har en ekkel følelse.
Det har vi vel alle?
Hva er planen, egentlig?
Vi finner Efi, tar tilbake det han stjal, og får Gali ut.
Lever videre,
global oppvarming, sammenbrudd i næringskjeden, apokalypse, slutt.
OK, men jeg mener…
Du er neppe her bare av godt hjerte.
- Det er godt hjerte også. - OK, men…
Kan du bare fortelle hva det er?
Hva de hevder at Gali har stjålet?
Det er det du er her for, er det ikke?
Jobben din er å finne det og få det med hjem.
Nei. Det er mer. Du trenger hjelp, jeg trenger lønn.
Hva?
Begge vinner på det. Vi finner det vi må finne, sammen.
Du tar det med til Russland, og får den irriterende datteren din ut,
og så oppdaterer jeg Israel om hvor det er.
Når vi har en adresse, tar proffene seg av det.
Ikke tenk på det.
- Rita? - Ja.
- Hei. - Hei.
- Hei, jeg heter Sam. - Hyggelig.
En liten gave fra Stefan.
Å, takk.
- Han hilser. - Hvem er Stefan?
Ti stille, din idiot.
- Skal vi sette oss her? - Ja.
Kom.
- Kom. - Kom.
Du er skadet og etterlyst.
Da trenger du to ting.
Du trenger et pass for å komme deg ut,
og en lege, så du ikke dør.
Og for å få til det, trenger du noen som hjelper deg.
Noen sendte ham penger, men det var et blindspor.
Ingen tok dem ut.
Og så er det skaden hans.
Skaden er lett nok å finne ut av.
Men det er litt vanskeligere å finne en lege.
Det er ikke så mange leger som gjør sånt her i Bombay.
Hvis han var hardt skadet, gikk han antakelig til denne legen.
Fortell om bussen igjen.
Politiet gikk ut med et signalement, og noen ringte.
Det er omkring 15 000 busser i Mumbai,
men den han ble funnet på, skulle til flyplassen.
Tre måneder senere er det ingen som vet hvor han er.
Vent, vent.
Sier du at dette skjedde for tre måneder siden?
Så det er koplet til Raven?
Hva er Raven?
- Det er ikke viktig. - Missilsystem.
- Hva? - Det er det vi snakker om, ikke sant?
Bortføringen.
Hvilken bortføring?
For tre måneder siden kidnappet fire væpnede menn en ingeniør
på et hotell her i Bombay.
Og så drepte de ham.
Og så var det noen andre som prøvde å drepe dem.
Har dere ikke hørt om det?
Det ble overskrifter her.
Takk, Sam. Tilbake til saken.
Men han var også israeler, han ingeniøren.
Men det han utviklet… Våpen, missilsystem, hva det nå var…
er egentlig en prototype han stjal fra folkene deres.
Det var den alle var ute etter.
Og nå er ingeniøren død, og ingen vet hvor oppfinnelsen hans er.
I tre måneder har folk strømmet til India.
De river og drar i hverandre for å få tak i den.
Det er masse folk som forsvinner og masse andre folk som leter etter dem.
Går det bra?
Ja, fint.
Han dere leter etter, har dere et bilde eller noe?
Vis ham.
Kult.
Jeg må bare en rask tur på do.
Hvis servitøren kommer, be om en øl til eller noe.
Så den er israelsk.
Det er derfor du er her?
Vil du fortelle hvem Stefan er?
Nei.
- Vil du si hva som er i pakken? - Nei.
Flott.
BORTFØRING HOTELL MUMBAI ANGREP
7 DREPT, 8 SKADD I HOTELLSKYTING
Et sjokkangrep.
Skuddvekslingen toppet seg rundt kl. 10 og pågikk i nesten 30 minutter…
Nei!
Ja.
Nei.
I Mumbai, ja.
Greit?
Vår venn gikk ikke på do.
Hva?
Jeg så ham nettopp snakke i telefonen da jeg var på do.
Det er et vindu der, ut mot baksiden.
Mens jeg var på do, fikk jeg tenkt litt.
Jeg skal hjelpe dere med å finne fyren.
- Hvis vi bare kan ta alle detaljer. - Vi går.
- Hvor? - Vi må gå nå.
- Rita, går det bra? - Orna.
- Men han sa han kunne hjelpe. - Han kommer ikke til å hjelpe deg.
- Hva faen, kjerring? - Kom.
Vi går rolig ut. To turister som ser etter en restaurant.
Inn i taxien.
Nei, jeg spiser.
- Greit. Kos deg. - Nei, nei.
Unnskyld, jeg har pause.
Vennligst gå.
Dette er et farlig sted med farlige mennesker.
Hvis de tror du vet noe du ikke vet,
nøler de ikke med å ta deg. Forstår du?
Beklager at jeg ikke skjønte at han skulle angi oss.
Kom igjen. Vi skal til legen.
- Rita? - Ja.
Dere er sene.
Jeg har liten tid. Sønnen min har bursdag.
Det tar ikke lang tid. Gratulerer.
Hvem av dere er skadet?
- Dere ser helt friske ut. - Det er vi.
- Hva er dette? - Vi trenger en konsultasjon.
Noen få spørsmål, og vi betaler full pris.
Jeg vet ikke hvem som ga dere nummeret mitt, men det var en feil.
Hvis dere er syke, må dere på sykehus.
Nei, vær så snill. Vi leter etter en venn. Bare et raskt spørsmål.
Beklager, dere må gå.
- Hvor gammel er han? - Hvem?
Sønnen din. Du sa han hadde bursdag.
- Å. Ni. - Oi.
Like gammel som sønnen min.
Han er våken og venter på meg.
Bare et raskt spørsmål, så kan du dra hjem til familien.
Vær så snill.
OK. Hva vil dere spørre om?
Vi leter etter en venn.
Vi vet han ble skadet, så kanskje du…
Jeg har aldri sett ham før.
Når var han her?
Jeg kjenner ham ikke.
Var det spørsmålet? Da går vi.
Vær så snill, dette er viktig for meg.
- Veldig. Vær så snill. - Nei, nei.
Nå går vi. Glem pengene.
- Hvor fikk du våpen fra? - Sett deg.
- Vær så snill. Jeg har barn. - Rita, vi trenger ikke den.
Hvis du avbryter, tar det lenger tid.
Når var han her?
Hjalp du ham?
Fortell hva som skjedde.
Han var døden nær.
En splintskade i venstre hofte, noen dager gammel.
Jeg ville legge ham i narkose, men han nektet.
Han hadde en koffert han var redd noen skulle stjele.
Så jeg hadde ikke noe valg. Han truet med pistol gjennom hele inngrepet.
- Hadde han noen med seg? - Nei, nei.
Du sa han var døden nær. Noen må ha hjulpet ham.
Kjørt ham hit, hentet ham etterpå.
Jeg vet ikke hvor han dro.
Jeg vet ikke hvor han er.
- Hvis det er penger dere vil - Bare si hvem som hjalp ham.
Han truet med å drepe familien min hvis jeg sa noe, og jeg tror ham.
- Jeg kan også skade familien din. - Rita, det holder.
- Vær så snill. - Fortell om mannen.
Slutt, nå går vi…
Hva gjør du? Er du gal?
Slipp meg, din idiot. Er du helt dum?
Faen!
Greit nok at du setter deg selv i fare, men ikke ødelegg for meg.
- Trodde du skulle hjelpe meg. - Jeg gjør det.
Men da må jeg få oss begge vekk herfra.
Og hvert eneste minutt vi driver med dette tullet,
- øker faren… - Det er ikke tull.
Ikke se sånn på meg.
Det er enkelte ting jeg ikke gjør, ting Gali ikke ville ha ønsket.
Ja vel?
Ja. Hvorfor ser du sånn ut?
Datteren din ville gjort akkurat det samme.
Det er ikke sant.
- Skal dere ikke med? - Takk, vi tar den neste.
Sikker?
Takk.
Og jeg tror ikke på at hun ønsket alt dette.
Hun må ha fått komplikasjoner.
Komplikasjoner?
Datteren din hadde en stilling i forsvaret som ga henne stor makt.
Og da hun sluttet, tilbød noen en avtale:
enda mer makt og enda mer penger.
Hun hadde to valg: aldri bli noe stort, eller ta pengene.
Ingen komplikasjoner. Det er veldig enkelt.
Det hun tilbød Mikhail å kjøpe, vet du hva det er?
Noe med missiler, sa han.
Et våpen.
Det er ikke noen bombe som utsletter en hel by i ett smell.
Det er en skalpell.
Én bank, ett sykehus, ett kraftverk.
Til verden kollapser fra innsiden. I det stille.
Hun solgte ham ikke noe våpen, hun solgte kaos.
Der har du datteren din.
Og hadde hun vært med,
ville det ikke vært tvil om hva vi skulle gjort med legen.
Jeg må ta en telefon. Møt meg her kl. 7.
Og bli på rommet ditt. Ingen vandring.
Unnskyld, fungerer klimaanlegget ditt?
Nei.
De skrur av generatoren her klokken to.
Seriøst?
Vet ikke hvorfor. Hvorfor to på natten?
- Hvorfor skrur de den av i det hele tatt? - Ja vel.
OK, god natt.
God natt.
Går det bra?
- Trenger du hjelp? - Nei da.
- Sikker? - Jo da.
Jo, jeg trenger helt klart hjelp. Takk.
Har du låst deg ute?
Kortet virker ikke.
Det virket i stad, og jeg vet det kommer til å virke igjen senere.
Så jeg har fastslått at problemet mitt er her og nå.
En god begynnelse.
Ikke sant?
Jeg var nede i resepsjonen.
Ingen der.
Har du prøvd å ringe hotellets nummer?
Hva?
Det er en kjempeidé.
Der har du det.
Telefonen din?
- Inne på rommet. - Det som er låst?
Det, ja.
Det fins en løsning på det…
Du er jødisk, ikke sant?
Beklager, jeg syns jeg hørte deg snakke hebraisk med venninnen din.
Ja.
Som jøde,
hvordan føles det å ha et digert hakekors hengende over hodet?
Er det ikke et indisk symbol?
For jeg husker jeg så det noen ganger med datteren min
- lenger sør og… - Riktig.
De svarer ikke.
- Vi ringer igjen om fem minutter, OK? - Klart.
Hva er greia med det?
Det er et gammelt hinduistisk symbol.
En svastika.
På sanskrit står det for fremgang, velstand.
Hitler snudde det 45 grader og satte det på et nazistflagg.
Så nå har du fred og kjærlighet, og død over alle jøder.
Fred og kjærlighet.
Død over alle jøder.
Jævlig rart.
At noe kan bety to helt motsatte ting, 180 graders forskjell.
Førtifem.
Grader, altså. Førtifem grader.
Jeg føler at jeg trenger meg på.
- Må du ikke sove? - Nei, jeg får ikke sove.
- Sikker? - Det går bra. Ja da.
Jeg prøvde. Det funker ikke for meg.
Vil du…
Så datteren din er…
Er hun her på hotellet?
Nei, nei…
Nei, det er…
Vi var sammen… på en annen reise.
Det er andre gang jeg er her.
Å, ja. Hva skal du denne gangen?
Jeg hjelper…
Vi leter etter en venn av datteren min.
Ja. Hvorfor er du her?
Vet ikke.
Jeg hadde det vanskelig hjemme. I Sheffield i England.
Kona mi døde i fjor,
og hun hadde vært syk lenge, så…
Da…
Da hun døde, var det en slags lettelse.
Jeg vet det høres grusomt ut.
Nei.
Jeg fikk så dårlig samvittighet for det.
Det var ikke sunt eller velbalansert.
Ja.
Ja, jeg trengte bare litt fred.
For meg selv.
- Beklager, jeg tror ikke jeg… - Jeg…
Jeg vil bare si at jeg ikke mente
å forføre deg med min triste historie.
Ikke begynn med triste historier.
Jeg håper virkelig du finner datteren din.
Du…
- Du… - Nei, det går bra.
- Nei, jeg… - Det går bra.
- Unnskyld. - Det går helt fint.
- Jeg må bare… - Sa jeg noe galt?
Jeg må bare på toalettet.
- Bare… - Du…
Det er en venn av datteren din du leter etter.
Jeg skremte deg litt. Unnskyld.
Litt?
Det går bra?
Alt i orden.
Ingen fare.
Slapp av.
OK?
Rita!
Kan noen hjelpe?
Sir, hjelp!
Kan du hjelpe meg?
- Er det noen her? - Nei, ingen.
Sikker?
Ja.
Kom.
Forsiktig.
Takk.
- Takk. - Ingen årsak.
Takk.
Da Gali var…
fire-fem…
var det en helt gal unge i barnehagen hennes.
En skikkelig psykopat.
Han truet henne, ødela dukken hennes.
Og en dag dyttet han henne så hardt av husken
at hun brakk armen.
Stakkar. Og det var sommer også.
Og jeg var… bare et barn selv.
"Barn". Jeg var så gammel som Gali er nå.
Jeg gikk til barnehagelæreren.
Jeg hadde truslene klare.
Hvis hun ikke ble kvitt ham, skulle jeg innrapportere henne.
Men så fortalte hun at…
…den stakkars guttens mor lå på sykehus.
Og jeg var et grusomt menneske
som var frekk nok til å si noe.
Og jeg vet ikke hvorfor,
kanskje fordi ingen noen gang hadde snakket sånn til meg,
men jeg ga meg bare.
Jeg visste ikke hva jeg skulle gjøre. Jeg ble forvirret.
Så jeg ristet det bare av meg.
Jeg serverte Gali en hel lekse
om at hun var stor jente og kjøpte ny dukke til henne.
Og jeg ventet egentlig bare til det gikk over av seg selv.
Og jeg har så mange sånne historier.
Så mange.
Så hva vet vel jeg?
Kanskje det eneste alternativet jeg ga Gali, var å være offer.
Kanskje det er min skyld at hun ble en bølle.
Nydelig historie, så rørende.
Er du sint på meg for det som skjedde i kveld?
Ikke relevant for diskusjonen.
- Så hva handler diskusjonen om? - Den handler om,
og nå sier jeg det på en pen måte,
om du er verdens mest naive eller verdens dummeste.
- Uansett, så lever du i en fantasiverden. - OK.
Forklar.
Du forteller en trist historie om at læreren beskyttet mobberen.
Han er syk, familien hans er syke, stakkars.
Men når alt kommer til alt, vet du akkurat hva han er.
Bare en liten drittsekk som brakk armen på datteren din.
OK.
OK, så hva gjør du samtidig?
Du er akkurat som læreren.
Du gir meg tusen unnskyldninger for Gali.
"Det er min skyld. Det er ikke hennes skyld. Stakkars."
Det spiller ingen rolle om hun ikke forsto hva hun bega seg inn i,
for når alt kommer til alt, vet vi begge to
akkurat hva hun er.
Det er noe annet.
Hvorfor er det noe annet?
Fordi hun er datteren min.
Å, gud…
Hvis det er for tøft, så vent utenfor.
Sønnen min fant ham på bussen da han skulle vaske.
Han var skadet.
Noen hadde skutt ham.
Og han ville ikke på sykehus. Så han visste ikke hva han skulle gjøre.
Jeg sa det til ham.
Jeg sa: "Ring politiet."
Men så tilbød israeleren ham penger.
Tusen dollar kontant.
Og vi skulle få mer hvis vi hjalp ham, så vi tok ham med.
Og så?
Vi hjalp ham.
Broren min kjenner en mann.
Han tar seg av sånne ting.
Så han satte oss i kontakt med en lege her i Mumbai
og skaffet ham et nytt pass.
Men da trengte han mye mer penger.
Hvorfor fikk han ikke pengene de sendte?
Vær så snill, ikke ta pengene han ga oss.
- La dem ta pengene og gå! - Vi trenger de pengene…
Jeg blåser i pengene.
Jeg vil bare vite hvor han er.
Vi gjorde egentlig ingenting.
Han ble veldig dårlig.
Veldig dårlig.
Jeg tror såret ble infisert.
Han nektet å dra til sykehus.
Jeg ville ikke kontakte politiet.
Vi ville ikke ha problemer.
Hvor er han nå?
Er det her?
Det er her.
Vi trenger bare å få sove her i natt. Vi drar i morgen.
Vi skal ikke si noe til noen.
- Ja? - Det er Rita.
Å, hei. Jeg skal sette deg over.
Hva gjør du her, Olga?
Vera?
Mila?
Polina?
Hei, Polina. God aften.
- Hvem er Polina? - Ingen.
Dere må begynne å tenke på hva dere skal gi meg i gave.
Jeg trenger ferie. Et varmt sted.
Kanskje Mallorca.
Seriøst? Det er gode nyheter.
Få meg på første fly til Tel Aviv?
Det er et i kveld. Er du i sikkerhet?
Ja da, på et helt perfekt sted.
Perfekt. Jeg sender en e- post nå.
Polina, hva skal du i kveld?
Polina…
Alt klart. De setter oss på et fly til Moskva i morgen.
- Fra hvilken flyplass? - Chhatrapati.
Det var første mulighet. Få deg litt søvn.
Orna?
Hallo?
Ja, jeg…
Unnskyld at jeg ringer. Jeg…
Har det skjedd noe?
Det er vel midt på natten hos deg.
Det går bra. Hvor er du?
Er alt i orden?
Nei, ikke egentlig.
Jeg liker deg, vet du det?
Du er som en filmfigur, som Bambi.
Som om du bor i en magisk skog,
mens resten av oss sitter til halsen i gjørme.
Men likevel… Du klarte deg bra.
Da vi var små…
…hvordan trodde du jeg skulle bli?
Jeg vet ikke. Jeg tenkte egentlig ikke på det.
Men med noen vet man det bare, ikke sant?
Som om…
du kan lukte det på dem
at de setter seg i baksetet,
ikke er de som bestemmer hvor de skal.
Nei, Orna. Sånn er ikke du.
Det har du aldri vært.
Jeg er tørst. Vil du ha vann?
Ja takk.
Jeg tror egentlig jeg alltid har vært sånn.
Med Benny, og med graviditeten.
Med Gali.
Med deg også.
Jeg ser deg ikke på den måten.
Og i hvert fall ikke nå.
Jeg tror det er først nå jeg føler meg klar til å være mor.
Og jeg har en datter på 23.
Hvor håpløst er vel ikke det?
Hør på meg…
Litt håpløst er det jo.
Men bedre sent enn aldri, vel?
Her.
Takk.
Roni, er alt bra med deg? Jeg blir litt bekymret.
Hva? Nei, jo, jeg…
Det går bra.
Takk, Dori. Du hjalp meg.
Orna?
Orna!
Hvor er hun? Venninnen min, hvor er hun?
Hun sa jeg ikke skulle vekke deg, at du følte deg dårlig.
Dro hun?
Ja, for noen timer siden.
- Ja? - Det er Rita.
Jeg setter deg over.
- Er du ikke på flyet? - Jeg ble forhindret.
Jeg trenger en billett til Moskva.
Moskva? Har du pakken?
Jeg trenger en billett.
OK.
Med det israelske passet?
Rita?
Tekst: Trine Haugen