ЦЯ ІСТОРІЯ ВИГАДАНА.
ЗБІГИ З РЕАЛЬНИМИ ОСОБАМИ, ЖИВИМИ ЧИ МЕРТВИМИ,
ПОДІЯМИ ЧИ МІСЦЯМИ АБСОЛЮТНО ВИПАДКОВІ.
БЕЗУМОВНО
Не знаю, так вийшло.
Дякую.
Ти як, нормально?
Так.
Це був не батько, а його…
Добре.
Вони сказали, що зустрінуться з тобою завтра вранці, якщо тебе влаштовує. Так?
Дуже тобі дякую.
Розумію, для тебе це непросто.
Дякую.
Батько має хист: з ним я завжди почуваюся маленьким.
Мій психолог сказала, що це підсвідоме. Вона зве це «танцем домінування».
Хай там як,
а він зробить тобі візу.
Хай би навіть щоб показати мені, як бути справжнім чоловіком.
Татів концерт.
А вона мила.
Гей.
- Так. - Ви з нею близькі?
У дечому дуже близькі.
Не знаю.
Ця жінка - найбільша таємниця мого життя.
Я не розумію, як така людина, як вона…
отак упускає життя.
Вона могла б кимось стати.
Зі мною такого не буде.
Знаєш,
бути кимось не завжди добре.
Вона…
Вона мила.
Тобі пощастило.
Ти міг би,
якщо з візою не вигорить,
приїхати в Ізраїль познайомитися з нею.
Так, міг би.
Міг би?
Ти ж не зненавидиш мене?
Зненавиджу тебе?
Чого б я тебе зненавидів?
Не знаю.
Може, колись зненавидиш.
Ти дуже мені подобаєшся.
Якщо ти не помітила.
Так, узагалі-то…
узагалі-то помітила.
Що за погляд?
Який погляд?
Оцей.
Це погляд сексу. Так і промовляє «займімося сексом».
Чому в тебе на думці один секс?
Нехай. То що це за погляд?
Сексу.
Не знаю. Я…
- Я втомився. - Утомився?
Так, цілий день допомагав Таші встановлювати…
- Допомагав… - …акустичні панелі.
- Це було дуже… - …Таші цілий день.
Мабуть, так втомився.
Мене депортують з твоєї країни.
Нехай.
- Нехай, нехай. - Бідна Таша.
П'ять хвилин.
П'ять? Забагато. Дай мені максимум три.
- Добре. Домовилися. - Домовилися.
Дякую за цю зустріч.
Рома сказав, що у вас проблеми з візою.
Так.
Так я йому сказала.
А це неправда?
Ні. Даруйте, але неправда.
Я прийшла поговорити про щось інше.
І щось запропонувати.
Мій син не дуже розумний.
Він розказав про нашу з ним ситуацію?
Так, він сказав, що ви не спілкуєтесь. Так.
Тоді, можливо…
ви теж не дуже розумна?
Я маю до вас ділову пропозицію,
варту вашої уваги, щоб вам було байдуже, як я опинилася у вашій машині.
Міша, ми ще можемо встигнути до Льоні, якщо поїдемо зараз.
Почекай секунду.
І що ж у вас за пропозиція?
Тільки, будь ласка, швидку версію.
Ізраїльська компанія оборонних технологій
розробила новий прототип системи наведення ракет.
Через ембарго ваші суперники в російському уряді
не зможуть на неї навіть глянути.
Що добре.
Але ви теж не зможете, що не так добре.
Але я можу це виправити.
Як саме?
Я маю зв'язки з ключовим інженером проєкту в Ізраїлі
і точно знаю, що він незадоволений поточною роботою
і хоче вийти з проєкту.
Ми скоро відправимо його у відрядження в Індію.
Це єдина така можливість угоди далеко від Ізраїлю.
Він привезе прототип.
Ми з командою поїдемо туди й про все подбаємо.
Я добуду прототип і передам вам.
А хто ти така?
Я кілька років працювала в Армії оборони Ізраїлю,
розробляла стратегічні плани для найделікатніших операцій Ізраїлю.
А три роки тому перейшла у приватний сектор озброєнь,
в нішеву дистриб'юторську компанію…
І чим саме ти займалася…
у нішевій компанії?
Я була головною виконавчою асистенткою…
Секретаркою.
Я була не просто секретаркою.
Але ти тут тільки тому, що спиш з моїм сином.
Кажу вам, я маю багаторічний досвід
саме в таких угодах.
Якби ти мала багаторічний досвід,
то знала б, що Росія - не Ізраїль.
Тут не всі бажають працювати з жінкою.
А тим паче з дівчиною.
Я прийшла не слухати поради про ведення бізнесу в Росії.
Я прийшла обговорити пропозицію,
яку…
даруйте, що кажу це,
але треба бути кретином, щоб навіть не розглянути її.
Так, твоя правда.
Але нащо мені ти?
Я обійдуся й без тебе.
Так, авжеж.
Але…
ваше прізвище просто перше у списку багатьох інших.
А зв'язки…
з мене.
Ви, можливо, встигнете їх налагодити,
перш ніж я знайду іншого покупця, а можливо, й ні.
Десять років тому ви невдало вклали гроші.
Купили десять складів зі старими ракетами FS56 часів Холодної війни.
Ні, вибачте, щось я дуже ввічлива.
Ви пішли на безглуздий ризик
і купили чи не
найбільшу колекцію преспап'є в Європі.
Ви втрачаєте гроші й владу.
А стерв'ятники так і кружляють.
Ви їх бачите.
Я їх бачу.
З цим прототипом
ви перетворите кожен стос преспап'є на ракету з точністю 98 %.
Тож
ви або станете людиною, яка створила з жахливої інвестиції
противагу Путіну,
або людиною, яка втратила все
через страх працювати з дівчиною.
І скільки він хоче за прототип?
А це має значення?
Ми згодні.
Але за двох умов.
Перша:
твої ім'я й прізвище - табу.
Нашим компаньйонам буде простіше, якщо ти візьмеш нові.
Чоловічі.
Добре.
А друга: строки.
Треба якнайскоріше.
На коли?
Міхаїл хоче провернути все до кінця місяця.
- Чому? - Чому?
А ти маєш інші плани?
Ні. Хай буде кінець місяця.
Добре. Тоді домовилися.
Будемо на зв'язку.
- Привіт. - Привіт.
- А відео не увімкнеш? - Ні, телефон глючить.
Завтра поїду в місто, щоб полагодили.
- Я тебе майже не чую. - А зараз чуєш?
Так.
Як ти там? Як тобі Лаос?
Добре. Тут спокійно й красиво,
усі на розслабоні.
А чим ти там займаєшся?
В основному годую коней, розчісую їх…
Я займаюся кіньми. Це…
Це тут основне заняття, тут багато коней.
Я знала… сьогодні…
- Що-що? - Я сказала, що наберу тебе сьогодні.
Аякже. Так.
Ти ходила сьогодні до доктора Рона?
- Так. - І що він сказав?
Щоб ми давали йому достатньо води,
бо він вважає, що його головні болі від зневоднення.
Ясно.
Не будемо про це. Це гнітить, і тобі не до цього.
Зовсім ні.
Тут таке діло: я хотіла про щось з тобою поговорити.
Тут пішов один волонтер і всіх підвів,
і в мене з'явилася можливість лишитися.
І… я не знаю,
мені дуже подобається тут, на фермі, й…
Таке враження, ніби я нав'язую тобі всю цю поїздку в Таїланд,
може, відкладемо її ненадовго?
Що скажеш?
Чекай, я нічого не чую.
Ти ще там?
Я не зрозуміла, що ти сказала.
Що саме?
- Після слів «тут таке діло…» - Ясно, отже, тут таке діло…
Ой, чекай, розкажу щось смішне, поки я не забула.
Ми сьогодні були в татовій лікарні,
і я подумала зробити там щеплення для поїздки.
Знаєш, як на івриті буде «правець»?
Як?
«Палетцет».
Мій бздун!
- А смішно. - Ух…
Коли ти вперше запропонувала цю поїздку,
я подумала, що буде така морока,
бо як же я залишу тата самого?
Але це не морока, а рятувальний пліт,
і я вже не дочекаюся наступного тижня.
Алло. Чуєш мене?
Так, чую.
Тепер я тебе налякала?
Бо я не дуже й хочу туди їхати.
Там же дизентерія,
цунамі й акули.
Акули?
Як я знаю, що там є в Таїланді?
А що ти хотіла сказати?
Я хотіла сказати про маленьку зміну планів.
Ми летимо не в Таїланд, а в Індію.
- В Індію? - Мені підказали
одне дуже прикольне місце, тому я поміняю квитки.
- Ти не проти? - Хай буде Індія.
Отже, летимо в Індію.
Летимо в Індію.
- Я так за тобою скучаю. - А я - за тобою. Дуже.
Люблю цю країну. Хоч завтра сюди б переїхав.
- Сюди? - Хоч завтра.
Приємні, добрі люди, смачна їжа…
Спека, задуха, хвороби…
- Саме для тебе. - Так.
Наче вам тут не роздолля.
- Кому це «вам»? - Вам. Геям.
Для вас усі вуличні сироти - мов магазин цукерок.
- Стулися, придурок. Заткнися. - Я ж не осуджую, на здоров'я.
Якщо він дозволить.
- А ти чого регочеш, йолопе? - А що? Смішно ж.
Іще раз пробіжимося по плану.
- Післязавтра… - Я приїжджаю в готель об 11:00,
перевіряю на рецепції, щоб нам дали правильний номер.
- А якщо номер замінили? - Ми розділимося.
Після рецепції я йду в номер, спостерігаю за дверима з коридору.
Десь об 11:30 наш тип виходить зі своїм охоронцем.
Якщо їх буде більше, розділимося.
Я чекаю внизу у вестибюлі об 11:30.
Ми перемовляємось, я заходжу з ними в ліфт,
Ефі вже біля номера, а Дуді внизу в коридорі.
Ефі, які твої дії, якщо почуєш щось з номера
до приходу Мозі та хлопців?
Розділимося.
Отже, Ефі, Мозі, наш тип та охоронець -
усі четверо заходите в номер.
Щойно вони туди зайдуть, я стаю на шухер біля дверей.
Тип віддає нам у номері дві речі.
Пристрій та USB. Ви перевіряєте через ноутбук.
Ефі, а ти тимчасом наглядаєш за типом і охоронцем?
- Як щось піде не так? - Розділимося.
Чудово. Усе працює, все як треба.
Кладете пристрій і USB сюди.
Якщо все чисто, я кладу футляр з DVD в сумку
і пишу на номер, який ти дала.
Нам переказують гроші, ми чекаємо.
Щойно наш тип скаже, що гроші надійшли,
ми стукаємо у двері.
Якщо зовні чисто, я двічі стукаю у відповідь.
Ми виходимо, Ефі лишається біля дверей з типом та охоронцем,
ми з Дуді сідаємо в ліфт,
а він спускається по сходах.
Ми всі зустрічаємося в мене в гаражі і їдемо.
Бездоганно.
- А якщо десь щось піде не так? - Розділимося.
Чудово.
Ефі, як усе минуло вчора в прокаті?
Добре.
«Добре»? А подробиці?
- Подробиці? - Хоч щось.
Я пішов у прокат машин,
зайшов, від працівника пахло парфумами моєї першої дружини,
я спитав, яка машина найпопулярніша, взяв Honda Civic,
вийшов,
день був чудесний, а потім почався дощ,
я з'їв через дорогу сандвіч. Він був смачний.
Але мене потім від нього пронесло.
Іще подробиць?
- Усе добре? - А має бути інакше?
Добре.
Наш тип тут.
- Платимо? - Платиш ти.
- Завжди платив Маоз. - Не вплутуй сюди Маоза.
Годі тобі, кретин. Я пригощаю.
Гляньте, який марнотратник, дає цілих п'ять…
- «Я пригощаю…» - Чув, з нами буде твоя мати.
Це була таємниця?
Ні, не таємниця.
Просто це справи не стосується.
Не стосується? Це ж я ризикую життям,
поки ти з мамою їдеш на екскурсію.
«Ризикую життям».
Просто стоятимеш на шухері. Ми тисячі разів так робили.
Про який ідеться ризик, довбню?
Я просто натякаю, що за цим столом є люди
з більшим досвідом, щоб командувати.
А не якась сержантка з перекусів.
Хто командуватиме, ти? Ти навіть англійської не знаєш.
Починаєш повідомлення зі слів: «Це Ефі». Про що ти?
Юрій, так?
Так.
ДОЗВІЛ НА В'ЇЗД - СІМКУС РІМАС
БОЯН ЛЮБОМИРОВ МИХАЙЛОВ
Так…
Добре. Дякую.
Добре.
Задоволені?
Де ти його знайшла?
Він коп.
А ти з нами підеш?
Що це було?
А що? Я подумав, вона захоче з нами.
Він зараз у штани надзюрить, вгамуйся.
Я подумав, що їй остогидло цілий день бути на зв'язку з Росією.
Візьмеш?
- Обійдуся. - Добре.
Що?
Чого ви? Я просто жартую.
Хто я, Мозі?
Ну?
- Джон Вік. - Викапаний.
- Джона Віка знаєш? - Так.
Бачите? Він знає.
Гей.
Мозі.
Я не хочу брати Ефі. Тобі вистачить трьох людей?
Вибач, що я йому розказав. Я не знав, що це секрет.
Не секрет. Тобі вистачить трьох людей?
Це робота на чотирьох. Двоє в номері, один зовні, плюс водій.
А той коп Джай? Я можу все влаштувати.
Хтозна. Я ж його не знаю.
Не звертай уваги на Ефі. Він завжди такий перед ділом.
А чому я його таким не бачила?
Бо цим завжди займався Маоз, він знав що до чого.
Робота ж нескладна.
Приїдемо, про все подбаємо, потиснемо руки й додому.
Тут важко буде налажати.
Але як щось піде не так, мені буде потрібен саме Ефі.
Обіцяю наглядати за ним.
КУРОРТ PONSECA'S BEACH ДЯКУЄМО ЗА ВІЗИТ
Дякуємо.
Місіс Леві?
- Так. - Ваш номер отам. Прошу за мною.
- Я візьму рюкзак. - Не треба, дякую.
Не треба, ми самі.
Ти ба.
Ого.
Ух ти.
Краса.
Поклади рюкзак.
- Смачний? - Так. А ось і їжа.
Дякуємо.
- Дякуємо. - Дякуємо.
- Ух ти.
- Е ні. Я казала: замовляй собі окремо. - Ну й злюка.
Це моє.
Що таке, мамо?
Ти щаслива?
Дуже щаслива.
- Тут неймовірно. - Так, тут неймовірно.
І глянь, що повісили отам.
Ти…
- Ти не знаєш меж. - Гостро!
Я ще навіть не скуштувала.
МОЗІ: МИ ВЖЕ В ДОРОЗІ. ДО ЗВ'ЯЗКУ
ҐАЛІ: УДАЧІ.
ҐАЛІ: ЩО ТАМ У ВАС? ЯКІ НОВИНИ?
Десять годин у літаку, щоб опинитися на пляжі в Ізраїлі?
Які, передай пиво.
«Приїжджайте в Індію…»
«Наберіться сил…»
«Тут ви розслабитесь і відпочинете…»
- Ґалу. - Відколи ти таке робиш?
Треба ж щось відіслати татові. Ану глянь сюди.
- Тільки всміхайся! - Ну?
Усміхнись нарешті.
КИРИЛ: ЦЕ В НОВИНАХ. ЩО ТАМ СТАЛОСЯ?
КИРИЛ: ПОДЗВОНИ МЕНІ
Я відішлю йому це фото.
А як…
- Знайшла. - Піду візьму щось пити. І тобі взяти?
- Тут же є офіціант… - Ні. Я подивлюся, що тут є.
Добре.
Візьми мені те, що та дівчина пила вчора.
За попередніми даними,
поліція розшукує…
Сьогодні вранці стався напад
у готелі в Мумбаї.
Свідки оповідають жахливі…
ЗАГИБЛІ У СТРІЛЯНИНІ В ГОТЕЛІ МУМБАЯ
Чого ти залипла в телевізор? Удома подивишся.
Що таке? Ти вся зблідла. Що сталося?
Нічого. Просто жарко. Я втомилася.
- Піду відпочину в номері. - Я з тобою.
Ні, не треба.
- Ні, я піду. - Не треба, чесно.
- Але я хочу. - Ми можемо хоч трохи побути нарізно?
Дай мені побути самій. Добре?
Аякже.
Поговоримо потім?
- Так. - Добре.
Що сталося? Де наш пристрій?
Я це якраз з'ясовую.
У новинах говорять про стрілянину
- у панджабському готелі, про викрадення. - Я не так усе планувала.
Так йому й скажіть.
Ти не станеш такою, як він, якщо губитимешся в деталях.
Байдуже, планувала ти це чи ні.
Я розумію і все виправлю.
Добре, бо як ні,
нам до лампочки, чия ти дівчина.
Розумію.
Маєш час до завтрашнього вечора.
Передавай привіт мамі.
Ефі дістав пістолет і вистрелив. Ми не мали вибору.
- Де ви зараз? - Ми зняли номер, залягли на дно.
- Ти забрала наші паспорти? - Так, бо відчувала, що…
Дуді потрібен лікар, а нам - наші паспорти, і якнайскоріше.
Відпустіть того типа…
- Відійди. - …і віднесіть DVD в обумовлене місце.
Ні, заспокойся й вислухай мене.
Заспокоїтися? У нас клієнт, який дав гроші.
Вони не ваші, а його.
Забудь про Дуді й решту, треба повернути гроші.
Так, але тепер командуєш не ти.
Дихай, у нас обмаль часу.
Дай мені Мозі.
У готелі скрізь камери.
У нас максимум два дні, поки паспорти не згоріли.
Треба вибиратися з Індії. Нам усім, розумієш?
- Ти розумієш? - Дай мені Мозі.
Мозі, твоя дівчина розгубилася. Поясни їй ситуацію.
Слухай, прикро це казати, ми облажалися,
але Ефі зараз має рацію.
Віддай нам паспорти, щоб ми могли виїхати, а потім буде видно.
- «Видно»? Ти маєш план? - В Ефі свій клієнт.
- Вочевидь. - Ви психи.
Ефі каже, що те, що ми вкрали, коштує мільйони. Це правда?
Оця штучка може скеровувати ракети?
Ти знав про його плани?
Ні, аж ніяк.
Коли він дістав зброю, ми вже не мали вибору.
Як і ти тепер.
Годі…
Годі. Дуді потрібен лікар, рана серйозна.
А що каже Боаз?
Що він утратив багато крові.
Думає, що куля біля хребта, але він не впевнений.
Негайно потрібен лікар, ось що я кажу.
Хірург, протягом двох годин.
Мозі, уважно мене вислухай.
Клієнт не спустить нам це з рук.
Він багато заплатив і чекає.
Повір мені,
від нього так просто не втечеш.
Відвезіть DVD в обумовлене місце, я все владнаю.
Коли відходили, ми вбили п'ятьох чи шістьох,
копів.
Що зроблено, те зроблено, вороття вже немає.
От побачиш, той ідіот оплатить нам пенсію.
Добре. Куди відправляти лікаря?
Готель «Ґарден-Сіті», номер 34.
Уже. Не виходьте з номера.
Так.
Це Леон?
А хто питає?
Ваш номер мені дав Маоз.
Ви раз його виручали.
У Кейптауні.
Було таке. Я надішлю посилання.
Ви за комп'ютером?
Наша головна задача -
стежити за цивільним і футляр з DVD?
Так.
А ваша команда - це всі гравці?
Оці озброєні люди.
Так.
У такій ситуації нам, можливо, доведеться зробити перший хід.
Ви готові на таке?
Мабуть.
Вибачайте, але мені потрібна чітка відповідь «так» чи «ні».
Тоді так.
От і добре. Тоді так і зробимо.
Скоро надішлемо деталі переказу.
Я подумала,
що, можливо, засмутила тебе на пляжі.
Тим, що сказала про поїздку.
Ти тому розтривожилася?
Я не розтривожилася.
Словом,
просто знай, що я дуже щаслива, що ти спланувала всю цю поїздку.
Добре.
Наш розум неспокійний, чи не так?
Мій, наприклад, цілий день був зациклений на одному:
на шматочку шоколадного торта, який я не взяв вранці до кави.
У моєму віці мені треба обмежувати споживання цукру,
і я сказав: «Добре, я буду героєм. Забуду про торт».
Але, як виявилося, торт про мене не забув.
І от я стою перед усіма вами, прекрасними людьми, які знайшли час
прийти послухати про усвідомленість,
а замість цього слухаєте, як я скаржуся на бісів десерт.
Ваш розум невблаганний.
Зациклений на двох речах: на минулому та на майбутньому.
Зробіть ось що:
не зосереджуйтесь на дзвоні чаші.
Вслухайтеся в тишу між дзвонами.
Не звук затихає,
а тиша стає гучніша.
Заплющте очі,
зробіть глибокий вдих,
згадайте кожну стежку, яка привела вас сюди, в цю мить.
І про всі стежки, якими ви не пішли.
Про кожну стежку, яку ви пройдете від сьогодні й аж до самої смерті.
Про всі ті стежки, якими ви не підете.
ЛЕОН
Я на секунду.
Вибачте. Пробачте.
Леоне, DVD у вас?
Не в нього. У мене.
Ти паршиво вчинила. Втягла нас у криваву халепу.
Дуді мертвий, ізраїльтянин теж,
двоє твоїх дружків…
Я так думаю. Ми вже не бачили.
А третій точно не в захваті.
Алло. Ти там?
Поверни пристрій.
Спершу віддай паспорти, а потім поговоримо.
Кому ти його продаси? Ти в цьому профан.
Віддай паспорти, й ми щось придумаємо.
- А не віддаси, ми самі заберемо. - Тоді знайди мене.
Шукати не доведеться.
Невдаха.
КУРОРТ ПАЛМ-БІЧ, ГОА. ІНДІЯ
- Усі… - Вибачте.
- Ходімо. - Що?
- Вибачте. - Пробачте.
Вибачте.
Що таке?
Бачу, ти не змогла віддатися миті тут і зараз?
Що це?
А що такого?
Чому ти запостила мене, не спитавши?
Ні… Я… Добре, пробач, я…
Ти ж завжди постиш свої фотки.
А це тут до чого?
- Добре, пробач, я видалю. - Відколи в тебе власний акаунт?
Щойно створила, подумала, буде якраз для поїздки.
Ні, не якраз, це ж ганьба. Не роби так більше.
Ти ж…
Ти ж бачиш, мені важко, я на нервах.
Обов'язково було постити фото зі мною?
Навіщо? Чому все завжди розгрібаю я?
Що ти розгрібаєш, Ґалі?
Ти наївна чи справді не тямиш?
Я вже не розумію, чесно.
Я… Пробач, прости. Я не… Ти не…
Ти не винна.
Це все я.
Просто тут…
Мені тут недобре.
Ти не проти, якщо я знайду нам інший готель?
Що, зараз?
Так, мені тут геть не по собі.
Добре, знайди.
Роби як знаєш.
По-моєму, я зробила помилку.
Яку помилку?
Усе ж добре.
Ми сходимо в нове місце, розважимося.
Нічого ж не сталося.
Так.
Гей…
Мені все одно.
Тут чи там, аби з тобою. Добре?
Ого, супер.
От би й моя мати зі мною подорожувала.
Я думала, ви сестри, клянуся.
- Мозі. - Так.
Мозі, дякую, що відповів.
Мені так жаль.
Я не мала вибору.
- Де ти? - Спершу вислухай мене.
Ти знаєш, хто наш клієнт?
Мені вже все одно.
А дарма. Має бути не все одно.
Це Міхаїл Антоновіч.
Мені плювати. Я хочу з цим покінчити.
Тільки не так.
Ти один проти людини з цілою армією найманців,
яка виступає на телебаченні проти Путіна.
Весь його бренд побудований на концепції помсти.
Зараз у твоїй кишені десять мільйонів євро його грошей.
Невже ти думаєш, що він дозволить Моше Мерозу з Петах-Тікви себе принизити?
Кажу тобі, його люди
зараз в Індії, а якщо ні, то скоро будуть.
Вони знайдуть мене й тебе, і це буде не так і складно.
Побачимо.
Співчуваю щодо Дуді.
Так.
Мозі, мені плювати на Ефі й Боаза.
Я переживаю за тебе.
Скажи, де ви.
Ми прямуємо на північ.
Спробуємо пішки перетнути кордон з Непалом.
Погана думка, Мозі. Троє білих чоловіків,
без паспортів, на кордоні у Східній Азії.
Вас розшукують, мають ваш опис.
Вас посадять. Знаєш, які тут тюрми?
Тоді привези паспорти.
Я не дам вам щезнути з пристроєм.
Це для вашого ж добра.
А ти що робитимеш?
Полечу додому. Можливо, через Росію.
Чому через Росію?
Він не здогадається шукати мене там.
Надіюся.
Добре.
Ефі не відступиться.
Та й Боаз уже зацікавлений.
Знаю.
Бери пристрій і тікай без них.
Принеси його мені. Я все розрулю.
Ти ж не хочеш загинути через того психопата?
Добре.
Так і зроблю.
Добре. Це добре.
Ми будемо на півночі, де…
Ні, так не годиться. Краще ти приходь до мене.
- Добре. А де ти? - Я надішлю координати.
До зустрічі.
Не розумію, що зі мною. Я випила зовсім трохи.
Мабуть, на порожній шлунок.
Поспи, і все пройде.
Добре.
- Так краще. - Так?
От чорт.
МОЗІ: Я ВНИЗУ
Хоч ні з ким не дружи, га?
Дуді, ті типи, яких ти по нас послала, Мозі…
Що ти зробив з Мозі?
Не я. Ти зробила.
Як ти його продаси?
Хоч знаєш, з чого почати?
Почнемо з виїзду з країни. Де наші паспорти?
- Я їх спалила. - Гратися зі мною надумала?
Я не ти. Мені нічого втрачати:
ні грошей, ні рідних.
Думаєш, я піду працювати охоронцем у торговий центр?
Якщо тобі мало грошей, то ти знаєш…
Ні, ні. Вирішуєш уже не ти.
Ми повертаємося до природного порядку речей.
Головний той, у кого зброя.
Де мій паспорт? У тебе?
Я ж сказала: я його спалила.
Ти дівчисько, яке бавиться, поки інші працюють.
Ти його не спалила, і через хвилину він буде в мене.
Ґалі.
Де Боаз?
Спокійно, вгамуйся ти!
Вгамуйся! Спокійно.
Де паспорт?
Тут? Де?
Це вже тупо, віддай паспорт.
Годі вже.
Ти не застрелиш мене тут.
І якщо мати тобі небайдужа…
Не забирай!
МІЖНАРОДНИЙ АЕРОПОРТ МОСКВИ
Ми мали летіти назад у суботу, але вилетіли раніше.
Усе добре. Розкажу, як будемо вдома.
Прилітаємо о шостій, удома будемо десь о десятій.
Ну як веганський бургер?
Я її спитаю. Ти ночуєш у подруги?
Сказала, що так.
Автобус у тунель 1B аеропорту…
ЗНИКАЮЧЕ ПОВІДОМЛЕННЯ…
КИРИЛ, ТЕ, ЩО ВИ ШУКАЄТЕ, В НИХ
ІМОВІРНО, Й ДОСІ В ІНДІЇ
Останній заклик до пасажирів.
Рейс номер NY6140, Тель-Авів.
Посадка на літак через ґейт номер 16.
У вас усе добре?
Так, порядок.
Переклад субтитрів: Аліє Бекірова