EZ EGY KITALÁLT TÖRTÉNET.
BÁRMI HASONLÓSÁG VALÓS ÉLŐ VAGY HOLT SZEMÉLYEKKEL,
ESEMÉNYEKKEL, HELYEKKEL PUSZTÁN A VÉLETLEN MŰVE.
FELTÉTEL NÉLKÜL
Nem tudom, csak megtörtént.
Köszönöm.
Jól vagy? Igen?
Igen.
Nem. Nem az apám volt, csak az ő…
Na jó.
Azt mondják, találkoznak veled holnap reggel, ha az megfelel. Jó?
Nagyon köszönöm.
Köszönöm. Tudom, hogy ez nehéz neked.
Köszönöm.
Tudod, az apám nagyon ért ahhoz, hogy jelentéktelennek érezzem magam.
A pszichológusom szerint ez önkéntelen. Ő dominanciatáncnak nevezi.
Na mindegy,
a vízumodat el fogja intézni.
Még akkor is, ha csak azért teszi, hogy kioktasson, hogy legyek igazi férfi.
Apád koncertet ad.
Helyes nő.
Hé.
- Igen. - Közel álltok egymáshoz?
Bizonyos dolgokban nagyon közel.
Nem tudom.
Kábé életem rejtélye ez a nő.
Nem értem, hogy egy olyan valaki, mint ő…
hogy hagyhatja, hogy az élet átgázoljon rajta.
Lehetett volna valaki, érted?
Én sose hagynám, hogy ez történjen.
Tudod,
az nem mindig jó, ha vagy valaki.
Ő…
Ő aranyos.
Szerencsés vagy.
Esetleg,
ha a vízum nem jön össze,
eljöhetsz, és találkozhatsz vele Izraelben.
Igen, esetleg.
Esetleg?
Nem fogsz utálni, ugye?
Utálni?
Miért utálnálak?
Nem tudom.
Talán egyszer megutálsz.
Nagyon kedvellek.
Nem tudom, észrevetted-e.
Amúgy igen, igazából…
igazából ja, észrevettem.
Miért nézel így?
Hogy nézek?
Így.
Ez a szexnézés. Ez a „szexeljünk” nézés.
Miért gondolsz mindig a szexre?
Oké. Akkor ez milyen nézés?
Szexes.
Nem tudom. Én…
- Fáradt vagyok. - Fáradt vagy?
Igen, Tásának segítettem egész nap felszerelni a…
- Segítettél… - …hangszigetelést.
- És nagyon… - …Tásának egész nap.
Biztos nagyon fáradt vagy.
Engem meg deportálnak az országodból.
Oké.
- Oké, oké, oké. - Szegény Tása.
Öt perc.
Öt? Túl sok. Hármat adj. Max.
- Oké. Alku. - Alku.
Köszönöm, hogy fogadott.
Roma azt mondja, gondok vannak a vízumával.
Igen.
Ezt mondtam neki.
És nem igaz?
Nem. Sajnálom, nem igaz.
Valójában azért jöttem, hogy valami másról beszéljek.
Van egy ajánlatom önnek.
A fiam nem egy lángész.
Tudja, milyen a viszonyunk?
Igen, mondta, hogy nem beszélnek egymással. Igen.
Igen, úgyhogy talán…
maga sem egy lángész.
Olyan üzleti ajánlatom van önnek,
ami elég jó ahhoz, hogy ne zavarja, hogyan jutottam be a kocsijába.
Misa, még odaérünk Leonyidékhoz, de csak ha most elindulunk.
Várj.
És mi ez az ajánlat?
A rövid verziót kérném.
Egy izraeli védelmi technológiával foglalkozó cég
kifejlesztett egy új prototípust egy rakétairányító rendszerhez.
Az embargó miatt a riválisai az orosz kormányban
sosem fogják még csak megpillantani sem.
Ami jó.
Viszont ön sem, ami nem jó.
De én ezt meg tudom oldani.
Pontosan hogyan?
Kapcsolatban vagyok a projekt izraeli főmérnökével,
és biztosan tudom, hogy elégedetlen a jelenlegi munkakörülményeivel,
és keresi a kiutat.
Hamarosan szervezünk neki egy üzleti utat Indiába.
Ez egy egyszeri lehetőség, hogy Izraeltől távol kössön üzletet.
Elhozza a prototípust.
Én a csapatommal odamegyek, és elintézünk mindent.
Megszerzem a prototípust, és önnek adom.
És ki maga?
Dolgoztam pár évig az Izraeli Védelmi Erőknél,
stratégiai terveket készítettem Izrael legkényesebb műveleteihez.
Aztán három éve váltottam, szerencsét próbáltam a privát fegyverszektorban,
egy terjesztő butikcégnél dolgoztam…
És pontosan mi volt a szerepe ebben a…
butikcégben?
Nos, én voltam a vezető főasszisztense a…
Titkárnő volt.
Titkárnőnél sokkal több voltam.
De most mégis csak azért van itt, mert kúr a fiammal.
Mondom, hogy többéves tapasztalatom van
pont az ilyen fajta üzletekben.
Ha sokéves tapasztalata lenne,
akkor tudná, hogy Oroszország nem Izrael.
Itt nem mindenki örül, ha egy nővel kell dolgoznia.
Pláne egy kislánnyal.
Nem azért jöttem, hogy tanácsot kérjek az oroszországi üzletelési módhoz.
Hanem hogy az ajánlatról beszéljek,
amit…
bocsánat, hogy ezt mondom,
de ostobaság volna még csak meg se fontolnia.
Igen, igaza van.
De miért van szükségem magára?
Maga nélkül is megcsinálhatom.
Igen, persze.
De…
ön csak az első név egy nagyon hosszú névlistán.
És a kapcsolat…
az enyém.
És talán képes lesz felfejteni,
mielőtt másik vevőt találok, de talán nem.
Tíz évvel ezelőtt csinált egy rossz befektetést.
Megvett tíz raktárat tele régi FS56-os hidegháborús rakétákkal.
Nem, bocsánat, udvariaskodom.
Nevetségeset reszkírozott,
és vett valamit, ami valószínűleg
Európa legnagyobb papírnehezék-gyűjteményének tekinthető.
Elfolyik a pénze, és elfolyik a hatalma.
És a keselyűk már köröznek.
Tudom, hogy látja őket.
Én látom őket.
Ezzel az eszközzel
minden egyes papírnehezékéből 98%-os pontosságú rakétát tud csinálni.
Úgyhogy
lehet az az ember, aki egy szörnyű befektetésből
Putyin elleni győzelmet kreált,
vagy lehet az, aki mindent elveszített, mert félt összedolgozni egy kislánnyal.
És mennyit kér ez a tag ezért az eszközért?
Számít ez?
Megcsináljuk.
De két dolog.
Az egyik,
hogy ne a saját nevét használja.
Könnyebb lesz az üzlettársainknak, ha választ egy újat.
Egy férfinevet.
Rendben.
A másik az időzítés.
Hamar kell.
Milyen hamar?
Mikhail azt kéri, történjen meg a hónap végéig.
- Miért? - Miért?
Talán más dolga van?
Nem. A hónap vége rendben van.
Oké. Akkor jó.
Majd jelentkezünk.
- Szia. - Szia!
- Mi az, nincs kép? - Nincs, gebődik a mobilom.
Holnap bemegyek a városba megjavíttatni.
- Alig hallak. - Most hallasz?
Igen.
Na és hogy vagy? Mi a helyzet Laoszban?
Jó, jó. Nyugis itt, kellemes,
nagyon csilles.
Mit kell csinálnod?
Tudod, lényegében… etetem a lovakat, csutakolom a lovakat…
Leginkább lovas dolgokat. Ez…
Itt nagyjából ez a fő szám, csomó ló van.
Tudtam… ma este…
- Mondd még egyszer. - Mondom, tudtam, hogy ma este hívsz.
Ó, persze, persze. Igen, szóval…
Ma voltál dr. Ronnál, igaz?
- Igen. - És mit mondott?
Hogy ügyeljünk arra, hogy sok vizet igyon,
és hogy szerinte a fejfájás lényegében a dehidratációtól van.
Értem.
Felejtsd el, ez nyomasztó, és biztos sok a dolgod.
Nem, nem, egyáltalán nem.
Igazából akartam beszélni veled valamiről.
Az egyik önkéntes lemondta, ezért kicsit pácban vannak,
így nyílt egy lehetőség arra, hogy maradjak még.
És… Nem tudom,
az, hogy itt vagyok a farmon, nagyon jót tesz nekem, és…
Már így is úgy érzem, hogy rád erőltetem ezt az egész Thaiföld dolgot,
úgyhogy azt gondoltam, halasszuk el kicsit.
Mit szólsz?
Várj, nem hallok semmit.
Ott vagy?
Nem értettem, mit mondtál.
Melyik részét?
- Onnan, hogy „igazából…” - Oké, szóval igazából…
Ó, de várj, mielőtt elfelejtem, nagyon vicces.
Ma voltunk apánál a klinikán,
hát gondoltam, beadatom az oltásokat az utazásra, ha ott vagyok.
Tudod, hogy hívják a tetanuszt héberül?
Hogy?
„Paletzet!”
„Páleszed”, amit benyomsz!
- Baszki, ez cuki. - Azta…
Amikor először előálltál ezzel az utazással,
azt gondoltam, nagy macera,
mert hogy hagyjam itt apádat egyedül?
De ez nem macera, hanem mentőöv,
és már nagyon-nagyon várom a jövő hetet.
Halló? Ott vagy még?
Igen, hahó.
Most kiakasztottalak?
Mert ez az út csak… Hú, én egyáltalán nem akarom.
A vérhast,
meg a cunamikat és cápákat…
Cápák?
Honnét tudjam, mi van Thaiföldön?
De várj, mit akartál mondani?
Ja, csak fel akartalak zárkóztatni. Kicsit változott a terv.
Igazából nem Thaiföldre repülünk, hanem Indiába.
- Indiába? - Kaptam egy tippet
egy nagyon menő helyről, úgyhogy kicserélem a jegyeinket.
- Oké? - Oké, szóval akkor India.
Tehát Indiába repülünk.
Menjünk Indiába.
- Nagyon hiányzol. - Te is. Nagyon.
Á… Imádom ezt a helyet. Akár holnap ideköltöznék.
- Ide? - Holnap.
Szép, jó arcok, jó kaják…
Forró, ragacsos, beteges…
- Kedvenced. - Totál.
Mintha a fajtátok nem érezné remekül magát.
- Mi az a „fajtánk”? - Ti. A melegek.
A sok árva gyerek az utcán nektek olyan, mint a vurstliban.
- Kuss, te marha. Kussolj. - Nem ítélkezem, csak bátran.
Ha ő engedi.
- Mit röhögsz, gyökér? - Mi van? Ez vicces volt.
Vegyük át még egyszer.
- Holnapután… - A hotelbe megyek 11-re,
megnézem a recepción, hogy jó szobaszámot adott-e.
- Ha változott a szoba… - Lépünk.
A recepció után a szobához megyek, figyelem az ajtót a folyosóról.
Körülbelül 11.30-kor a fickó kijön a testőrével.
Ha kettőnél több ember jön ki, lépünk.
Én lent várok a lobbiban 11.30-kor.
Kontaktálunk, beszállok velük a liftbe,
Efi már a szobánál van, Dudi nincs szem előtt, a folyosón vár.
Jó, Efi, ha bármit hallasz a szobából, mielőtt Mozi és a fiúk megérkeznek?
- Lépünk. - Lépünk.
Oké, szóval Efi, Mozi, a fickó, a testőr,
ti négyen bementek a szobába.
Ha bementek, én kintről figyelem az ajtót.
A szobában a fickó két kütyüt ad nekünk.
Az eszközt és az USB-t. Ellenőrzöd őket a laptoppal.
Efi, közben te figyeled a fickót és a testőrt.
- Ha nem stimmel a teszt… - Lépünk.
Oké, remek. Ha minden működik, minden tiszta,
ideteszed az eszközt és az USB-t.
Ha minden kóser, beteszem a DVD-tokot a táskába, és üzenek a számra, amit adtál.
Utalják a pénzt, várunk.
Ha a fickó azt mondja, átment a pénz,
kopogunk az ajtón.
Ha kint minden tiszta, kettőt visszakopogok.
Kijövünk, Efi az ajtóban marad a fickóval és a testőrrel,
amíg Dudi és én a liftben vagyunk,
aztán ő lejön a lépcsőn.
Mindenki találkozik velem a garázsban, és elhajtunk.
Perfekt.
- Ha bármikor bármi nem stimmel? - Lépünk.
Remek.
Efi, hogy ment tegnap a dolog a kölcsönzőben?
Jól.
„Jól”? Részletesebben?
- Részletesebben? - Igen, valamivel.
Elmentem az autókölcsönzőbe,
besétáltam, az eladón az első feleségem parfümje volt,
megkérdeztem, melyik a legnépszerűbb autó, elhoztam egy Honda Civicet,
kisétáltam,
szép nap volt, de aztán esni kezdett.
Szemben ettem egy szendvicset. Ízletes volt.
Így visszagondolva lett némi hasmenésem.
Részletesebben?
- Minden rendben? - Miért ne lenne rendben?
Oké.
Itt a fickó.
- Fizetünk? - Te fizetsz.
- Maoz mindig állta a cechet. - Ebből hagyd ki Maozt.
Elég, marha. Állom a kaját.
Nézd már, mekkora ajser, de visszakéred az aprót egy ötösből…
- „Állom a kaját…” - Hallom, anyád is csatlakozik.
Ez titok volt?
Nem, nem titok.
Csak nem számít a teendőnk szempontjából.
Kicsit számít, nem? Mert én kockáztatok,
amíg ti egy kis bát micvás vakáción vagytok anyáddal.
„Kockáztatsz”, „kockáztatsz”…
Te csak őr vagy a balhéban. Ezer ilyet csináltunk.
Milyen kockázatról beszélsz, gyökér?
Finoman arra utalok, hogy vannak ennél az asztalnál,
akik tapasztaltabban le tudnák ezt vezényelni.
Mint az egység nasiőrmestere.
Ki vezetne, te? Haver, angolul se tudsz.
Az üzeneteid úgy kezdődnek: „Itt Efi.” Miről beszélsz?
Jurij, igaz?
Igen.
BELÉPÉSI ENGEDÉLY SIMKUS RIMAS
BOJAN LJUBOMIROV MIHAJLOV
Aha…
Oké, oké, oké. Köszönöm.
Jó.
Örülünk?
Hol találtad ezt a fickót?
Zsaru.
Veled mi van, jössz velünk?
Ez mire volt jó?
Mi van? Gondoltam, talán beáll.
A kölyök mindjárt összehugyozza magát, nyugodj le.
Gondoltam, talán már unja, hogy egész nap Oroszországgal beszél a laptopján.
Nem kérsz egyet?
- Minden rendben. - Oké.
Mi van?
Ne már, mi van? Csak hülyülök.
Ki vagyok, Mozi?
Na?
- John Wick? - Mint két tojás.
- John Wick, tudod? - Aha.
Látjátok? Tudja.
Hé.
Mozi.
Efit tegyük ki. Hárman meg tudjátok oldani?
Figyu, bocs, hogy elmondtam, nem hittem, hogy titok.
Nem titok. Hárman elboldogultok?
Ez egy négyemberes meló. Ketten a szobában, egy kint, plusz egy sofőr.
Mi van Dzsájjal, a zsaruval? Össze tudom hozni.
Honnét tudjam? Nem ismerem.
Ez Efi, ne is törődj vele. Meló előtt mindig ilyen.
Hogyhogy még sose láttam ilyennek?
Mert Maoz mindig tudta kezelni, ő már tudta a csíziót.
Nézd, ez nem egy komplikált meló.
Megérkezünk, csekkoljuk, minden rendben van-e, kezet rázunk, hazamegyünk.
Nehéz elszúrni.
De ha valami zűr van, akkor Efi az, aki jó, ha ott van.
Ígérem, szemmel tartom.
PONSECA TENGERPARTI ÜDÜLŐ KÖSZÖNJÜK A LÁTOGATÁSÁT
Köszönöm.
Levyné?
- Igen. - Ott van a szobájuk. Jöjjenek, kérem.
- Adja a táskát. - Nem kell, kösz.
Nem kell, visszük.
Hűha.
Klassz.
Tedd le a cuccod, gyere.
- Finom? - Aha. Itt jön a kaja.
Köszönjük.
- „Danyávád.” - „Danyávád.”
- Köszönöm. - Jó ég…
- Na ne! Mondtam, hogy kérj magadnak! - De gonosz lányom van.
Az enyém.
Mi van, anya?
Boldog vagy?
Nagyon boldog.
- Őrület ez a hely. - Ja, őrületes hely.
És nézd, mit akasztottak oda!
Te…
- Nem ismersz határokat! - Csípős!
Még meg se kóstoltam!
MOZI: ELINDULTUNK. HAMAROSAN BESZÉLÜNK.
GALI: SOK SZERENCSÉT.
GALI: MI TÖRTÉNIK? KÉRLEK, TÁJÉKOZTASS.
Tízórás repülőút, csak hogy egy izraeli tengerparton kössek ki?
Yaki, adj egy sört.
„Gyere Indiába…”
„Töltődj fel…”
„Hátradőlhetsz és lazíthatsz…”
- Galu. - Mióta csinálsz ilyet?
Csak hogy küldhessünk apának valamit. De nézz ide.
- De mosolyogj! - Na?
De mosolyogj már.
KYRIL: EZ MEGY A HÍREKBEN. MI TÖRTÉNT OTT?
KYRIL: HÍVJON FEL.
Ezt elküldöm neki.
Hogy kell…
- Ó, megvan. - Iszom valamit. Kérsz te is?
- Itt egy pincér… - Nem. Megnézem, mijük van.
Jó.
Hozz egy olyat, amit az a lány ivott az este!
Ugyanakkor az első jelentések szerint
embervadászat folyik hozzávetőleg…
Pusztító erejű támadás történt ma korán reggel
egy üdülőhotelben Mumbaiban.
A borzalmas esemény tanúi…
HALÁLOS LÖVÖLDÖZÉS EGY MUMBAI HOTELBEN
Miért nézed? Ebből van elég otthon is.
Mi történt? Fehér vagy, mint a fal. Mi baj?
Nincs semmi. Csak melegem van. Én… Kicsit elfáradtam.
- Lepihenek a szobában. - Jövök veled.
Ne, nem kell.
- De, jövök. - Tényleg nem kell.
- De szeretnék. - Egy percre se lehetünk külön?
Kérek egy kis időt. Jó?
Persze.
Majd később beszélünk.
- Jó. - Oké.
Mi történt ott? Hol van az eszközünk?
Megyek, hogy kiderítsem.
A hírekben lövöldözésről beszélnek
- egy pandzsábi hotelben, emberrablásról. - Nem én terveztem így.
Ezt tudnia kell.
Nem azért került az ő helyére, hogy elvesszen a részletekben.
Nem számít, maga tervezte-e.
Igen, értem, és helyrehozom.
Jó, mert ha nem,
akkor nem számít, kinek a barátnője.
Megértettem.
Holnap estig kap időt.
Üdvözlöm az anyját.
Efi előhúzta a fegyvert, és lőtt. Nem volt választásunk.
- Most hol vagytok? - Van egy hotelszobánk, beástuk magunkat.
- Elvitted az útleveleinket? - Igen, mert az volt az érzésem, hogy…
Jó, orvos kell Dudinak, és azonnal vissza kell kapnunk az útlevelünket.
Azt kell tennetek, hogy elengeditek a fickót…
- Menj arrébb. - És elviszitek a DVD-t az átadóhelyre.
Nem, nyugodj le, és figyelj rám!
Nyugodjak le? Van egy vevő, letette a pénzt.
A cucc nem a tiéd, az övé.
Még Dudi előtt, és bármi előtt vissza kell adnod.
Ja, de most már nem te vagy a főnök.
Lélegezz, nincs sok időnk.
Add Mozit.
Az egész hotel be van kamerázva.
Max. két napunk van, mielőtt az útleveleink beégnek.
El kell tűnnünk Indiából. Mindannyiunknak, érted?
- Érted? - Add Mozit.
Mozi, a barátnőd szét van esve. Magyarázd el neki.
Figyelj, utálom az egészet, és totál el van baszva…
de az adott helyzetben Efinek igaza van.
Hozd az útleveleket, hogy leléphessünk, és aztán meglátjuk, mit csinálunk.
- „Mit csinálunk”? Van tervetek? - Efinek van egy saját vevője.
- Állítólag. - Megőrültetek.
Efi azt mondja, amit elhoztunk, az milliókat ér. Igaz ez?
Szóval ez a kis szar megjavítja a rakétákat?
Tudtad, hogy ezt fogja csinálni?
Nem, egyáltalán nem.
De előkerült a fegyver, és nem volt választás.
Ahogy neked sincs most.
Elég…
Elég. Dudinak orvos kell, ez nem néz ki jól.
Boaz mit mond?
Hogy sok vért veszített.
Szerinte a gerinc mellett van a golyó, de nem biztos.
Azonnal orvos kell, ezt mondom.
Egy sebész, két órán belül.
Mozi, most jól figyelj rám.
Ez az ügyfél ezt soha nem hagyja ennyiben.
Sokat fizetett ezért, és várja.
Hidd el,
ez nem olyasmi, ami elől le tudtok lépni.
Vidd a DVD-t az átvételi pontra, és mindent elintézek.
Megöltünk öt-hat embert, miközben kijöttünk,
zsarukat is.
Ez már megtörtént, nem tudjuk visszacsinálni.
Meglátod, végül ez az idióta fizeti a nyugdíjba vonulásunkat.
Oké. Hová küldjem az orvost?
Garden City Hotel, 34-es szoba.
Küldöm. Ne hagyjátok el a szobát.
Igen?
Leonnal beszélek?
Bocs, de ki az?
Maoztól kaptam meg a számát.
Egyszer segített neki.
Fokvárosban.
Értem. Átküldöm a linket.
Számítógépnél van?
Jól van, szóval nekünk most az a fontos,
hogy megóvjuk a civilt és a DVD-s dobozt, igaz?
Igen.
Ez a csapat, ők a maga embereigaz?
Ők fel vannak fegyverezve.
Igen.
Ebben a helyzetben előfordulhat, hogy nekünk kell először lőnünk.
Úgy gondolja, ez rendben van a maga részéről?
Gondolom.
Sajnálom, de egy nagyon világos „igen” vagy „nem” az, amire szükségem van.
Akkor igen.
Rendben. Akkor elintézzük.
Rövidesen átküldjük az utalás részleteit.
Aztán azon agyaltam, hogy talán felbosszantottalak a parton.
Azzal, amit az utazásról mondtam.
És azért lettél mérges.
Nem voltam mérges.
Na mindegy,
tudnod kell, hogy nagyon boldog vagyok, hogy kitervelted ezt az egészet, érted?
Értem.
Az agyunk zakatol, igaz?
Az én agyam különösen egy dolog körül zakatol egész nap.
Ez pedig az a szelet csokitorta, amit nem ettem meg a kávé mellé ma reggel.
Az én koromban vigyázni kell a cukorbevitellel,
hát azt mondtam: „Oké, jó, hős leszek. Kihagyom a tortát.”
De, mint kiderült, az a szelet csokitorta csak nem hagy békén engem.
Úgyhogy most itt állok előttetek, derék emberek előtt, akik rászántátok az időt,
hogy halljatok engem a tudatosságról beszélni,
és ehelyett azt kell hallgatnotok, hogy a kurva desszertemről ajvékolok.
Az elmétek fáradhatatlan.
Két dologra koncentrál: a múltra és a jövőre.
Most jön a trükk:
ne koncentráljatok a csilingelésre.
Azt szeretném, ha a csilingelések közti csendet hallgatnátok.
Nem az a lényeg, hogy a hang elhalkul,
hanem hogy a csönd egyre hangosabb.
Csukjuk be a szemünket,
vegyünk nagy levegőt,
minden útért, ami ehhez a pillanathoz hozott titeket.
És az összes többi útért, amit végül nem választottatok.
Minden útért, amit bejártok a mai naptól egész a halálotok napjáig.
És minden olyan útért, amikre sosem tértek rá.
Pillanat.
Bocs. Bocs. Bocs.
Leon, magánál van a DVD?
Nincs nála. Nálam van.
Nem jó, amit csináltál. Őrült káoszba löktél minket.
Dudi meghalt, az izraeli is,
ketten a barátaid közül…
Azt hiszem. Nem maradtunk ott megnézni.
A harmadik határozottan nem a boldogságban úszik.
Halló? Ott vagy?
Vissza kell adnod az eszközt.
Előbb add vissza az útleveleket, aztán beszélünk.
Kinek akarod eladni? Semmit sem tudsz erről.
Hozd vissza az útleveleket, és megtervezzük.
- Ha nem hozod, elmegyünk értük. - Akkor keressetek meg.
Nem kell megkeresnünk.
Lúzer…
- Mindenki… - Bocs.
- Gyere. - Mi van?
- Bocs. - Nagyon sajnálom.
Bocsánat.
Mi történt?
Akkor gondolom, nem igazán tudtál bekapcsolódni.
Mi ez?
Gond van vele?
Miért posztolsz képet rólam a megkérdezésem nélkül?
Nem… Én… Jól van, bocs, én…
Azt hittem, mindig posztolsz képet magadról.
Annak mi köze ehhez?
- Jól van, bocs, törlöm. - Mióta van profilod?
Csináltam egyet, gondoltam, jól jön az úthoz.
Nem, ez nem menő, tök kínos. Kérlek, többet ne csináld.
Hiszen…
Látod, hogy kínlódok, hogy stresszelek.
Muszáj volt kitenned egy képemet?
Miért? Hogyhogy mindig rám üt vissza?
Mi üt rád vissza, Gali?
Adod a naivat, vagy tényleg ilyen fogalmatlan vagy?
Már tényleg nem értem.
Ne… Ne haragudj, sajnálom. Én nem… Ez nem…
Nem veled van a baj, oké?
Velem.
Ez a hely…
Nem érzem itt jól magam.
Nem baj, ha keresek magunknak egy másik helyet?
Micsoda, most?
Aha, nem tudom. Úgy érzem, itt megőrülök.
Oké, jól van.
Ahogy akarod.
Azt hiszem, hibát követtem el.
Milyen hibát?
Semmi baj.
Elmegyünk egy új helyre, jól érezzük magunkat.
Nem történt semmi.
Jó.
Hé…
Nekem aztán tök mindegy.
Itt vagy ott… A lényeg, hogy veled vagyok. Érted?
Hűha, oké.
Bárcsak az én anyám így utazott volna velem.
Tényleg azt hittem, hogy nővérek vagytok.
- Mozi? - Igen.
Mozi, kösz, hogy felvetted.
Nagyon-nagyon-nagyon sajnálom.
Nem volt választásom, érted?
- Hol vagy? - Nem, először hallgass meg.
Tudod, hogy ki a vevő?
Ezen a ponton tényleg nem érdekel.
Akkor ez hiba. Kéne, hogy érdekeljen.
Mikhail Antonovics.
Nem érdekel. Le akarom zárni a dolgot.
Akkor nem ez a megoldás.
Szembeszálltok valakivel, akinek zsoldoshadserege van,
valakivel, aki bemegy a tévébe, és Putyin ellen beszél.
A védjegye az extrém bosszú.
Jelenleg a saját pénzéből tízmillió eurója van a táskádban.
Szerinted hagyni fogja, hogy Moshe Meroz Petah Tiqvából megalázza?
Garantálom, hogy az emberei már most
Indiában vannak. Ha nem, bármelyik percben itt lehetnek.
Megtalálnak engem, megtalálnak titeket, és nem is lesz nehéz dolguk.
Meglátjuk.
Sajnálom, ami Dudival történt.
Igen…
Mozi, engem nem érdekel Efi és Boaz.
De miattad igazán aggódom.
Kérlek, hol vagy?
Északra tartunk.
Gyalog kelünk át a határon Nepálba.
Rossz ötlet, Mozi. Három fehér férfi,
útlevél nélkül, egy kelet-ázsiai határon…
Köröznek titeket, van személyleírásuk.
Börtönben végzitek. Tudod, milyen itt egy börtön?
Akkor hozd el az útleveleket.
Nem hagyhatom, hogy eltűnjetek az eszközzel.
Ez a ti érdeketek is.
Mit fogsz tenni?
Hazarepülök. Talán Oroszországon át.
Miért Oroszországon?
Az az egyetlen hely, ahol nem jut eszébe keresni.
Remélem.
Oké.
Efi most már biztos nem fog visszakozni.
És Boaz is elkötelezett már.
Tudom.
El kell hoznod az eszközt, és egyedül kell megszöknöd.
Hozd el nekem. Én lezárom nekünk a dolgot.
Ugyan már, nem kell meghalnod ezért a pszichóért.
Oké.
Jól van.
Jó. Ez jó.
Északon leszünk, ahol…
Nem, nem, úgy bajba kerülök. Jobb, ha te jössz hozzám.
- Persze. Hol vagy? - Átküldöm a helyet.
Pá.
MOSDÓ
Nem tudom, mi bajom van. Alig ittam.
Igen, de lehet, hogy éhgyomorra.
Csak ki kell aludnod.
Jó, jól van.
- Ó, így jobb. - Igen?
Baszki.
MOZI: LENT VAGYOK
Most nem túl jó a barátodnak lenni, mi?
Dudi, a fickók, akiket küldtél, Mozi…
Mit csináltál Mozival?
Nem én. Te csináltad.
Hogy fogod eladni?
Tudod egyáltalán, hol kezdd?
Ott kezdjük, hogy lelépünk az országból. Hol vannak az útleveleink?
- Elégettem őket. - Te most játszadozol velem?
Nem olyan vagyok, mint te. Nincs vesztenivalóm, se pénzem, se családom.
Mit hittél, mit csinálok ezután? Szekus leszek egy plázában?
Ha nem elég a pénz, akkor tudod…
Nem, nem, nem. Már nem te döntesz.
Visszatérünk a dolgok természetes rendjéhez.
Akinél a fegyver, az parancsol.
Hol az útlevelem? Nálad van?
Mondtam, elégettem.
Te egy kislány vagy, aki játszik, míg a nagyok dolgoznak.
Nem égetted el, és egy perc múlva amúgy is nálam lesz.
Gali?
Gali.
Hol van Boaz?
Nyugi, nyugi!
Nyugi! Nyugi.
Hol az útlevél?
Itt van? Hol van?
Ugyan, ne marhulj, add ide.
Elég, ne már.
Igazából nem fogsz lelőni.
És ha egy kicsit is szereted az anyádat…
Hagyd!
MOSZKVAI NEMZETKÖZI REPÜLŐTÉR
Úgy volt, hogy szombaton repülünk vissza, de korábbi géppel jöttünk.
Nem, minden oké. Majd személyesen elmesélem.
Hatkor landolunk, tíz körül otthon vagyunk.
Milyen a vegaburger?
Megkérdezem. Nálunk alszol?
Igen, nálunk.
Ez a busz az 1B belföldi reptéri alagút…
ELTŰNŐ ÜZENET…
KYRIL, NÁLUK VAN, AMIT KERES,
VALÓSZÍNŰLEG MÉG INDIÁBAN
Utolsó felszólítás az utasainknak.
Járatszám: NY6140, Tel Aviv.
Kérjük, szálljanak fel a gépre most, a 16-os kapunál.
Jól vagy, aranyom?
Igen, jól.
A feliratot fordította: Speier Dávid