- הסדרה הזו בדיונית -
- כל דמיון לאנשים אמיתיים, חיים או מתים, -
- או אירועים או מקומות אמיתיים מקרי בהחלט. -
- הבת -
אני לא יודע, זה פשוט קרה.
תודה.
אתה בסדר? כן?
כן.
לא, זה לא היה אבא שלי, זה היה רק ה…
בסדר.
הם אמרו שהם מוכנים להיפגש איתך מחר בבוקר אם זה בסדר. כן?
תודה רבה.
תודה. אני יודעת שזה קשה לך.
תודה.
את יודעת, אבא שלי, יש לו כישרון לגרום לי להרגיש קטן.
הפסיכולוגית שלי אומרת שזה לא מודע. היא קוראת לזה ריקוד הדומיננטיות.
בכל אופן,
הוויזה שלך, הוא יטפל בה.
ולו רק כדי להראות לי איך להיות גבר אמיתי. את מבינה?
אבא נותן קונצרט.
היא חמודה.
היי.
- כן. - אתן קרובות?
במובנים מסוימים קרובות מאוד.
אני לא יודעת.
האישה הזו היא התעלומה הכי גדולה בחיים שלי.
אני לא מבינה איך אישה כמוה…
פשוט נותנת לחיים לדרוך עליה.
היא יכלה להיות מישהי, אתה מבין?
לא ארשה שזה יקרה לי לעולם.
תשמעי,
להיות מישהו זה לאו דווקא טוב.
היא…
היא חמודה.
את בת מזל.
אולי…
אם עניין הוויזה לא יסתדר,
אולי תבוא לפגוש אותה בישראל.
כן, אולי.
אולי?
לא תשנא אותי, נכון?
אשנא אותך?
למה שאשנא אותך?
לא יודעת.
אולי יום אחד תשנא אותי.
אני מחבב אותך מאוד.
אני לא יודע אם שמת לב.
לא, כן, האמת היא…
שדווקא שמתי לב.
מה המבט הזה?
איזה מבט?
זה.
זה מבט של סקס. זה מבט שאומר "בוא נעשה סקס".
למה אתה חושב על סקס תמיד?
בסדר. מה אומר המבט הזה?
סקס.
אני לא יודע. אני…
- אני עייף. - אתה עייף?
כן, עזרתי לטשה לתלות…
- עזרת… - פנלים אקוסטיים כל היום.
- הייתי… - עזרת לטשה כל היום.
אתה בטח עייף מאוד.
מגרשים אותי מהמדינה שלך.
בסדר.
- בסדר, בסדר. - טשה המסכנה.
חמש דקות.
חמש? זה יותר מדי. תן לי שלוש, גג.
- בסדר, סגור. - סגור.
תודה שאתה נפגש איתי.
רומה אמר לנו שעושים לך בעיות עם הוויזה.
כן.
זה מה שאמרתי לו.
וזה לא נכון?
לא. אני מצטערת, זה לא נכון.
האמת היא שבאתי לכאן כדי לדבר על משהו אחר.
יש לי הצעה בשבילך.
הבן שלי אינו נבון במיוחד.
את יודעת על המצב שלנו?
כן, הוא סיפר לי שאתם לא מדברים זה עם זה. כן.
כן, אז אולי…
גם את לא חכמה במיוחד?
יש לי בשבילך הצעה עסקית
והיא טובה מספיק בשביל שלא יהיה אכפת לך איך הגעתי למכונית שלך.
מישה, אנחנו עוד יכולים להגיע ללאוניד בזמן, אבל רק אם נצא מיד.
רק רגע.
ומה ההצעה?
הגרסה המהירה, בבקשה.
חברת טכנולוגיה ביטחונית ישראלית פיתחה
אבטיפוס חדש למערכת נחייה לטילים.
בגלל האמברגו, היריבים שלך בממשל הרוסי
לא יזכו אפילו להציץ בה.
וזה טוב.
אבל גם אתה לא, זה טוב פחות.
אבל אני יכולה לתקן את זה.
איך בדיוק?
אני קשורה למהנדס מוביל של הפרויקט הזה בישראל
ואני יודעת בוודאות שהוא מתוסכל ממצבו הנוכחי בעבודה
והוא מחפש דרך יציאה.
בקרוב נסדר לו נסיעה עסקית להודו.
זו הזדמנות חד פעמית לעסקה הרחק מישראל.
הוא יביא את האבטיפוס.
הצוות שלי ואני ניסע לשם ונדאג לכול.
אני יכולה להשיג את האבטיפוס ולתת לך אותו.
ומי את?
עבדתי בצה"ל במשך כמה שנים,
תכננתי תוכניות אסטרטגיות לכמה מהמבצעים הרגישים ביותר של ישראל.
ואז, לפני שלוש שנים, עברתי לתחום הנשק הפרטי,
ועבדתי עם חברת בוטיק של הפצה…
ומה בדיוק היה התפקיד שלך
בחברת הבוטיק הזו?
טוב, הייתי העוזרת המנהלית הראשית של…
היית מזכירה.
הייתי הרבה יותר ממזכירה.
ובכל זאת, את כאן רק כי את מזדיינת עם הבן שלי.
אני אומרת לך שיש לי שנים של ניסיון
בעסקאות כאלה בדיוק.
אילו היו לך שנים של ניסיון,
היית יודעת שרוסיה אינה ישראל.
לא כולם כאן ששים לעבוד עם אישה.
בטח שלא עם ילדה.
שמעו, לא באתי לכאן בשביל עצות לדרך הנכונה לעשות עסקים ברוסיה.
באתי לדבר על ההצעה הזו,
שהיא…
סלח לי שאני אומרת,
אבל רק טיפש לא ישקול אותה.
כן, את צודקת.
אבל למה אני צריך אותך?
אני יכול לעשות את זה בלעדייך.
כן, בטח.
אבל…
אתה רק השם הראשון ברשימת שמות ארוכה מאוד.
ואיש הקשר…
שלי.
אז אולי תצליח ליצור את זה
לפני שאמצא קונה אחר, אבל אולי לא.
לפני עשר שנים השקעת השקעה גרועה.
קנית עשרה מחסנים מלאים בטילי אף-אס-56 מהמלחמה הקרה.
לא, סליחה, זה היה מנומס מצדי.
זה היה הימור מגוחך
וקנית את מה שאפשר אולי לראות בו
את האוסף הגדול ביותר של משקולות נייר באירופה.
אתה מאבד כסף ואתה מאבד כוח.
והנשרים כבר חגים.
אני יודעת שאתה רואה אותם.
אני רואה אותם.
בעזרת המכשיר הזה,
תוכל להפוך כל אחת ממשקולות הנייר שלך לטיל עם 98 אחוזי דיוק.
אז…
או שתהיה הגבר שהפך השקעה איומה
לנוקאאוט של פוטין,
או שתהיה האיש שאיבד הכול
כי חשש מדי לעבוד עם ילדה.
וכמה הוא רוצה על המתקן הזה?
זה משנה?
נעשה את זה.
אבל יש שני תנאים.
ראשית,
אל תשתמשי בשם שלך.
יהיה קל יותר לעמיתים שלנו אם תבחרי בשם חדש.
שם של גבר.
בסדר.
ויש את עניין העיתוי.
אנחנו צריכים שזה יקרה בקרוב.
כמה בקרוב?
מיכאיל צריך שזה יקרה לפני סוף החודש.
- למה? - למה?
יש לך תוכניות אחרות?
לא. סוף החודש זה בסדר.
בסדר. אז טוב.
נהיה בקשר.
- היי. - היי.
- מה זה, אין וידאו? - לא, זהו, יש לי בעיה בטלפון.
אני צריכה ללכת מחר לעיר, לתקן את זה.
- בקושי שומעים. - כן, את שומעת?
כן.
מה, איך את? איך בלאוס?
טוב. ממש רגוע ונעים.
ממש סבבה.
מה נותנים לך לעשות?
את יודעת, זה כזה… בעיקר אני… להאכיל סוסים, להבריש סוסים,
בעיקר דברים עם סוסים. זה…
זה ממש העניין העיקרי פה. יש הרבה סוסים.
ידעתי… היום…
- מה זה? - אמרתי שידעתי שתתקשרי היום.
בדוק. בדוק. כן, מה…
זה ד"ר רון היום, נכון?
- כן. - מה זה, מה הוא אומר?
הוא אומר שאנחנו צריכות להקפיד איתו על נוזלים,
שלדעתו כאבי הראש הם בכלל מהתייבשות.
אוקיי.
בסדר, טוב, עזבי. זה מדכא ואת בטח עסוקה.
לא, מה פתאום?
פשוט… אני באמת רציתי לדבר איתך על איזה משהו.
יש איזה מתנדב אחר פה שהבריז להם וקצת… קצת דפק אותם,
אז זה נתן לי איזו אופציה להישאר פה.
ו… לא יודעת, כאילו…
עושה לי ממש טוב להיות כאן בחווה ו…
גם ככה אני מרגישה כאילו אני כזה כופה עלייך את כל התאילנד הזה, שזה כאילו…
הקיצר, חשבתי אולי פשוט נדחה קצת.
מה את אומרת?
רגע, רגע, לא שומעים כלום.
את איתי?
לא הבנתי מה אמרת.
מאיפה לא שמעת?
- מ"האמת היא ש…" - אני, אוקיי, האמת ש…
אבל רגע, לפני שאני אשכח, משהו מצחיק.
היינו היום בקופת חולים של אבא…
אז עשיתי כבר את החיסונים לטיול על הדרך.
את יודעת איך קוראים לטטנוס בעברית?
איך?
פלצת.
פלצת'לה קטנה.
- פאק, זה חמוד. - וואו.
את יודעת שכשבאת אליי עם הטיול הזה,
אז חשבתי שזה מה זה תיק,
כי מה עכשיו להשאיר את אבא לבד?
אבל זה לא, זה לא תיק. זה גלגל הצלה
ואני כבר ממש-ממש מחכה לשבוע הבא.
הלו? את פה?
כן, היי.
מה, הלחצתי אותך עכשיו?
כי הטיול הזה זה פיכסה. אני לא רוצה את זה בכלל.
זה דיזנטריה
וצונאמי וכרישים.
כרישים?
מאיפה לי מה יש בתאילנד?
אבל רגע, מה רצית להגיד?
אז זהו, רציתי פשוט לעדכן אותך שיש שינוי קטן. אנחנו לא אבל טסות…
אנחנו לא טסות לתאילנד, אנחנו טסות להודו.
- הודו? - קיבלתי איזו המלצה
על איזה מקום ממש-ממש מגניב, אז אני משנה לנו את הכרטיס.
- סבבה? - טוב, אז הודו.
אז אנחנו נטוס להודו.
יאללה, הודו.
- מתגעגעת אלייך מאוד. - גם אני. ממש.
חולה על המקום הזה. מחר הייתי עובר לפה.
- לפה? - מחר.
אנשים טובים, נחמדים, אוכל טוב…
חם, דביק, מחלות.
- תפור עליך. - לגמרי.
כאילו שאתם לא חוגגים פה.
- מי זה "אתם"? - אתם, ההומואים. מה…
כל הילדים היתומים ברחוב, בטח כמו להיכנס לחנות ממתקים בשבילכם.
- סתום כבר, יא דפוק. תסתום. - לא שופט. תשתולל חופשי.
אם הוא מרשה.
- מה אתה צוחק, יא דבע? - מה? זה מצחיק.
בואו נעבור על זה רגע שוב.
- מוחרתיים… - אני מגיע למלון ב-11:00,
מוודא בקבלה שמספר החדר שהוא נתן לנו נכון.
- החדר זז… - חותכים.
אחרי הקבלה, אני עולה לחדר, משקיף על הדלת מהמסדרון,
בסביבות 11:30 הבחור יוצא עם המאבטח שלו,
אם יוצאים יותר משניהם, חותכים.
אני מחכה לו למטה בלובי 11:30.
מזדהים, אני עולה איתם במעלית,
אפי כבר שם, ליד החדר, דודי בקצה במסדרון, מחוץ לטווח.
אוקיי, אפי, מה אם אתה שומע משהו מתוך החדר
עד שמוזי ואלה מגיעים?
- חותכים. - חותכים.
אוקיי, אז אפי, מוזי, הבחור, המאבטח,
ארבעתכם נכנסים לחדר.
איך שהם בחדר אני זז לעמדה של הדלת, מאבטח מבחוץ.
בתוך החדר הבחור מביא לנו שני חלקים.
המתקן וה-USB. את שניהם אתה בודק עם הלפטופ.
אפי, בינתיים אתה שם על הבחור והמאבטח?
- משהו לא עבד בבדיקה… - חותכים.
אוקיי, מעולה. הכול עבד, הכול תקין…
כאן אתה שם את המתקן ואת ה-USB.
אם הכול תקין, אני שם את הדי-וי-די בתיק
ושולח סמס למספר שהבאת.
הם עושים את ההעברה, מחכים.
ברגע שהבחור מקבל אישור שהכסף עבר,
אנחנו דופקים על הדלת.
הכול תקין בחוץ, אני דופק חזרה פעמיים.
יוצאים, אפי נשאר בדלת עם הבחור והמאבטח
עד אחרי שאני ודודי במעלית,
ואז יורד במדרגות בעצמו.
וכולם חוברים אליי למטה, בחניון, נוסעים משם.
מעולה.
- בכל שלב, משהו מרגיש לא טוב… - חותכים.
אחלה.
אפי, איך היה אתמול בהשכרה?
סבבה.
"סבבה"? קצת פירוט, משהו?
- פירוט? - כן, משהו.
הלכתי להשכרת רכב,
נכנסתי, לפקידה היה שמה בושם כמו של אשתי הראשונה,
שאלתי איזה רכב הולך הכי הרבה, לקחתי הונדה סיוויק,
יצאתי החוצה,
היה יום יפה, אבל התחיל לרדת גשם.
אכלתי סנדוויץ' ברחוב ממול. היה טעים.
בדיעבד עשה לי קצת שלשול.
עוד פירוט?
- הכול טוב? - יש סיבה שלא יהיה?
טוב.
הבחור פה.
- נשלם? - את צריכה.
- מעוז תמיד היה משלם עלינו. - עזוב מעוז עכשיו.
די, די, יא אידיוט. האוכל עליי.
מה אתה משחק אותה לארג'? אתה מקבל פה עודף מ-20 שקל.
- "האוכל עליי". - שמעתי אימא שלך מצטרפת אלינו.
זה היה סוד?
לא, זה לא סוד.
זה פשוט לא רלוונטי למה שאנחנו עושים פה.
קצת רלוונטי, לא? כי אני זה שמסתכן פה
בזמן שאת עושה את הטיול בת מצווש הזה עם אימא.
"מסתכן, מסתכן".
אתה כולה מאבטח עסקה. עשינו 1,000 כאלה.
מה, על איזו סכנה אתה מדבר, יא דבע?
רק רומז בעדינות שאולי יש פה מסביב לשולחן
אנשים עם קצת יותר ניסיון שהיו יכולים לנהל את העניין הזה.
נגיד, לא המש"קית כיבוד של היחידה.
מי ינהל, אתה? אחי, אתה לא יודע אנגלית.
שולח לי סמסים שכתוב "זה אפי" בהתחלה. על מה אתה מדבר?
יורי, כן?
כן.
- אישור כניסה, סימקוס רימאס -
- בויאן ליובומירוב מיכלוב -
הופה…
אוקיי, תודה.
טוב.
אתה מרוצה?
מאיפה הגרלת את הבחור הזה?
שוטר.
מה איתך, את באה איתנו?
למה זה טוב?
מה? חשבתי אולי היא רוצה להצטרף.
הילד פה עוד שנייה משתין במכנסיים. תירגע כבר.
לא יודע, חשבתי אולי נמאס לה לדבר כל היום עם רוסיה עם הלפטופ.
לא רוצה?
- הכול טוב. - אוקיי.
מה?
נו, מה? צוחקים.
מי אני, מוזי?
נו?
- ג'ון וויק. - וואלה, קופי.
- ג'ון וויק, מכיר? - כן.
הוא יודע, נו.
היי.
מוזי.
לא בא לי את אפי. מה הסיכוי אתם מסתדרים עם שלושה?
תקשיבי, אני מצטער שאמרתי לו. לא חשבתי שזה סוד.
לא, זה לא סוד. תסתדרו שלושה?
זו עבודה לארבעה. שניים בחדר, אחד בחוץ, פלוס נהג.
מה עם ג'אי, השוטר ממוקדם? אני יכולה לארגן לך אותו.
אני יודע? לא מכיר אותו.
עזבי, זה אפי. הוא תמיד ככה לפני מבצע.
אז איך זה שאני בחיים לא ראיתי את זה?
איך? כי מעוז תמיד ספג את זה. הוא כבר מכיר את העניין.
תשמעי, זו לא עבודה מסובכת.
באים, מוודאים שהכול תקין, לוחצים ידיים והביתה.
קשה לפקשש.
מצד שני, אם משהו כן מתפקשש, אז אפי זה מי שאני רוצה שם.
מבטיח לך שאני שם עליו עין.
- אתר הנופש פונסקה תודה שביקרתם -
תודה.
גברת לוי?
- כן. - החדר שלכן שם. בואו בבקשה.
- תני לי את התיק שלך. - לא, זה בסדר. תודה.
זה בסדר, אין צורך.
וואו.
נחמד.
טוב, תורידי את התיק, נו.
- טעים? - כן, בחרת טוב. או, הנה האוכל שלנו.
תודה.
- דהאניאוואד. - דהאניאוואד.
- תודה. - וואי-וואי.
- לא, ממש לא. אני אמרתי לך לקחת משלך. - איזו בת מרשעת.
שלי.
מה, אימא?
מרוצה?
מרוצה מאוד.
- מטורף פה. - כן, מטורף פה.
מה זה, תקלטי מה הם תלו שם.
בוא'נה…
- וואי, אין לך גבולות, באמת. - חריף!
מה, אפילו לא אכלתי את זה עדיין.
- מוזי: יוצאים עכשיו, נדבר כשנחזור -
- גלי: שיהיה בהצלחה. -
- גלי: איך הולך? נו מה? -
עשר שעות טיסה בשביל להגיע לחוף קריית ים?
יקי, תעביר ת'בירה.
"בואי להודו…"
"תתרענני…"
"אפשר באמת לשים את הראש אחורה, לנוח".
- גלו. - מה זה? ממתי את ככה?
סתם, שיהיה לשלוח לאבא. אבל תסתכלי רגע.
- אבל תחייכי. - נו?
נו, תחייכי אבל.
- קיריל: זה בחדשות. מה קרה שם? -
- קיריל: תתקשרי אליי. -
אני שולחת לו את זה.
איך אני…
- הנה. - אני הולכת להביא משהו לשתות. רוצה משהו?
- מה? יש לך פה מלצר, לא? - לא, אני אלך. אני אראה מה יש שם.
טוב.
תביאי לי אז את ה… כמו שהיא שתתה אתמול בערב.
לפי הדיווחים הראשוניים
מתנהל מרדף במשך…
מתקפה איומה התרחשה הבוקר
במלון… במומבאי.
עדי ראייה סיפרו על סצנה מחרידה…
- נפגעים רבים בירי במלון במומבאי -
למה לך? יהיה לך מזה מספיק בבית.
מה זה, מה קרה? את חיוורת לגמרי. מה יש לך?
לא, כלום. חם לי. אני… קצת עייפה.
- נראה לי שאני אנוח קצת בחדר. - אני אבוא איתך.
לא, לא צריך.
- לא, נו מה? אני אבוא. - לא, באמת. לא צריך.
- אבל אני רוצה. - אבל אפשר שנהיה רגע אחד בנפרד.
אני צריכה רגע. אפשר?
בטח.
אני אדבר איתך אחר כך?
- סבבה. - אוקיי.
מה קרה שם? איפה המכשיר שלנו?
אני בדרך לברר.
בחדשות מדברים על ירי
- במלון פנג'אבי, על חטיפה. - זה לא מה שתכננתי.
הוא צריך לדעת את זה.
הוא לא נעשה מי שהוא בכך שהתעסק בפרטים הקטנים.
לא משנה אם תכננת את זה או לא.
כן, אני מבינה ואני אתקן את זה.
טוב, כי אם לא,
לא משנה של מי את חברה.
אני מבינה.
יש לך עד מחר בערב.
תמסרי ד"ש לאימא שלך.
אפי פשוט שלף את האקדח וירה. לא הייתה לנו ברירה, את מבינה?
- איפה אתם עכשיו? - לקחנו חדר במלון. הסתגרנו.
- את לקחת לנו את הדרכונים? - אני לקחתי אותם כי הייתה לי הרגשה ש…
אוקיי, אנחנו צריכים רופא לדודי ואנחנו צריכים את הדרכונים שלנו חזרה דחוף.
מה שאתם צריכים לעשות זה לשחרר את הבחור…
- זוז לפה. - ולקחת את הדי-וי-די לנקודת המפגש.
לא, את צריכה להירגע ולהקשיב לי.
איזה להירגע? יש לקוח, הוא שם כסף.
זה לא שלכם, זה שלו.
לפני דודי, לפני הכול, אתם צריכים להחזיר את זה.
כן, אבל את לא זו שקובעת עכשיו.
עכשיו תנשמי, אין לנו הרבה זמן.
תביא לי את מוזי.
כל המלון שם מפוצץ מצלמות.
יש לנו יומיים גג עד שהדרכונים שלנו שרופים.
אנחנו צריכים לצאת מהודו. כולנו, את מבינה?
- נו, את מבינה? - תביא לי את מוזי.
מוזי, חברה שלך לא בפוקוס. קח, תנסה להסביר לה אתה.
תקשיבי, אני שונא את זה וזה דפוק לאללה…
אבל במצב הנוכחי, אפי צודק.
בואי, דבר ראשון תביאי את הדרכונים, נעוף מפה, ואז נראה מה עושים.
- "מה עושים"? אני לא מבינה. יש לכם תוכנית? - אפי אומר שיש לו קונה משלו.
- מסתבר. - אתם לא נורמליים.
אפי אומר שזה שווה מיליונים מה שלקחת. הוא צודק?
זה החרא הקטן שיכול לסדר ככה טילים?
אתה ידעת שהוא הולך לעשות את זה?
לא, ממש לא.
אבל ברגע שהאקדח יצא, כבר לא הייתה ברירה.
כמו שגם לך אין כרגע.
די!
די. דודי צריך רופא, זה לא נראה טוב.
מה בועז אומר?
בועז אומר שהוא איבד הרבה דם.
הוא חושב שהקליע קרוב לעמוד השדרה, אבל הוא לא בטוח.
רופא, לכאן, עכשיו. זה מה שאני אומר.
כירורג בשעתיים הקרובות.
מוזי, אני צריכה שתקשיב לי רגע.
הלקוח זה לא מישהו שיבליג על דבר כזה.
הוא שם על זה הרבה כסף. הוא מחכה לזה.
אתה חייב לסמוך עליי פה,
זה לא משהו שאתם פשוט יכולים לברוח ממנו.
תיקח את הדי-וי-די לנקודת המפגש, אני אסדר את הכול.
הרגנו שם איזה חמישה-שישה אנשים בדרך החוצה.
שוטרים.
מה שקרה קרה, אי אפשר לעשות אחורה פנה עכשיו.
טוב, תראי, בסוף המטומטם הזה יסדר לכולנו את הפנסיה.
טוב, לאן לשלוח את הרופא?
גרדן סיטי הוטל, חדר 34.
בדרך. אל תצאו מהמלון.
כן?
זה לאון?
סליחה, מי זו?
קיבלתי את המספר שלך ממעוז.
עזרת לו פעם.
בקייפטאון.
בסדר. אשלח לך קישור.
יש לך מחשב?
בסדר, אז המטרה העיקרית שלנו
היא להציל את האזרח ולקחת את הדי-וי-די, כן?
כן.
הצוות הזה, הם אנשים שלך, נכון?
הם חמושים.
כן.
אז במצב כזה, ייתכן שנצטרך לירות ראשונים.
את מרגישה עם זה בנוח?
מן הסתם.
אני מצטער, אבל אני צריך תשובה ברורה, כן או לא.
אז כן.
בסדר. אז נוודא שזה יקרה.
נשלח לך את פרטי ההעברה בקרוב.
חשבתי על זה אחר כך
שאולי ביאסתי אותך קודם על החוף?
עם מה שאמרתי על הטיול?
ובגלל זה נעלבת וקצת כעסת?
לא כעסתי.
בכל מקרה,
חשוב לי שתדעי שאני ממש שמחה שארגנת את כל זה. טוב?
אוקיי.
המוחות שלנו כפייתיים, מה?
המוח שלי, לדוגמה, כפייתי לגבי דבר אחד כל היום.
פרוסת עוגת השוקולד שלא אכלתי עם הקפה שלי הבוקר.
בגילי עליי להיזהר בכמות הסוכר שאני צורך,
אז חשבתי, "בסדר, אהיה גיבור. אוותר על העוגה".
אבל מתברר שפרוסת עוגת השוקולד הזו לא ויתרה עליי.
אז עכשיו אני עומד כאן מולכם, האנשים הטובים שבחרו להקדיש זמן
כדי לבוא ולשמוע אותי מדבר על מיינדפולנס,
ובמקום זאת אתם נאלצים לשמוע אותי מקשקש על הפאקינג קינוח שלי.
המיינד שלכם לא מפסיק.
הוא ממוקד בשני דברים: העבר והעתיד.
שמעו,
אני רוצה שלא תתמקדו בצלצולים, הממ?
אני רוצה שתקשיבו לשקט שבין הצלצולים.
העניין אינו הצליל שדועך,
אלא הדממה שהולכת וגוברת.
בואו נעצום עיניים,
ננשום עמוק
למען כל דרך שהובילה אתכם לרגע הזה
ולמען כל הדרכים שלא הלכתם בהן.
על כל דרך שתבחרו בה מהיום ועד יום מותכם.
ועל כל השבילים שלא תלכו בהם אף פעם.
- לאון -
שנייה.
סליחה, סליחה.
לאון, הדי-וי-די אצלך?
זה לא אצלו. זה אצלי.
לא טוב מה שעשית. סיבכת אותנו בטירוף.
דודי מת, הישראלי גם.
שניים מהחברים שלך…
לא יודע, נראה לי. לא נשארנו לבדוק.
גם השלישי בטוח לא שמח.
הלו? את שם?
אתה חייב להחזיר את המתקן.
קודם תחזירי את הדרכונים ואז נדבר.
למי אתה חושב שתמכור את זה? מה אתה מבין בזה בכלל?
תחזירי את הדרכונים, נעשה תוכנית.
- אם לא תחזירי, נבוא ניקח. - חפש אותי ובוא.
לא צריך לחפש.
אפס.
- אתר הנופש פאלם ביץ' גואה, הודו -
- כולם… - סליחה.
- בואי. - מה?
- סליחה. - אני מצטערת.
סליחה.
מה קרה?
לא התחברת לעכשיו שלך, אני מבינה.
מה זה?
זה לא בסדר?
למה נראה לך שזה סבבה להעלות תמונה שלי בלי לשאול?
לא, אני… בסדר, אני… סליחה, אני…
חשבתי שאת מעלה תמונות שלך כל הזמן.
מה הקשר? מה זה קשור?
- בסדר, סליחה אני אמחק. - ממתי יש לך חשבון?
סתם, פתחתי. חשבתי שיהיה נחמד לטיול.
לא, זה לא נחמד. זה מביך. אל תעשי את זה יותר בבקשה.
כאילו, את…
את רואה שקשה לי, את רואה שאני לחוצה.
אני לא מבינה מה דחוף לך עכשיו להעלות תמונה שלי.
למה? איך זה תמיד עליי?
מה תמיד עלייך, גלי?
את כאילו עושה את עצמך או שאשכרה אין לך מושג מכלום בחיים שלך?
אני באמת לא מבינה כבר.
אני… סליחה. סליחה. אני לא… זה לא…
זה לא באמת קשור אלייך, בסדר?
זו אני.
משהו לא… המקום הזה…
סתם. פשוט לא טוב לי פה.
אפשר אולי שאני אמצא לנו מקום חדש?
מתי? עכשיו?
כן, לא יודעת. אני מרגישה כאילו אני מתחרפנת פה.
טוב, בסדר.
מה שאת רוצה.
אני חושבת שעשיתי טעות.
מה? איזו טעות?
הכול בסדר.
נגיע למקום חדש. יהיה לנו כיף.
כלום לא קרה.
כן.
היי…
באמת שלא משנה לי.
פה, שם, העיקר שזה איתך. טוב?
וואו, אוקיי.
וואו, הלוואי שאימא שלי הייתה מטיילת איתי ככה.
נשבעת לך, אני בהתחלה חשבתי שאתן אחיות.
- מוזי? - כן.
מוזי, תודה שאתה עונה.
אני ממש, ממש, ממש מצטערת.
אני… לא הייתה לי ברירה, אוקיי?
- איפה את? - לא, אני צריכה שתקשיב לי רגע.
אתה יודע מי הלקוח?
ממש לא אכפת לי בשלב הזה.
אז זאת טעות. צריך להיות לך אכפת.
זה מיכאיל אנטונוביץ'.
לא אכפת לי. אני רוצה לסיים עם זה.
אז זאת לא הדרך.
אתה הולך נגד איש עם צבא של שכירי חרב.
מישהו שמרשה לעצמו לדבר נגד פוטין בחדשות.
זה מישהו שנקמנות לא פרופורציונלית זה המיתוג שלו.
כרגע עשרה מיליון אירו מהכיס שלו נמצאים בתוך התיק שלך.
אתה באמת חושב שהוא ייתן למשה מרוז מפתח תקווה להשפיל אותו ככה?
אני מבטיחה לך שהאנשים שלו
כרגע בהודו, ואם הם לא, הם יהיו פה עוד שנייה.
והם ימצאו אותי והם ימצאו אתכם וזה גם לא הולך להיות להם קשה בכלל.
נחיה ונראה.
אני מצטערת על דודי.
כן.
מוזי, תקשיב, לא אכפת לי מאפי ומבועז.
אני ממש דואגת לך.
בבקשה, איפה אתם?
אנחנו בדרך לצפון.
ננסה לחצות את הגבול לנפאל ברגל.
זה לא טוב. מוזי, אתם שלושה גברים לבנים,
בלי דרכונים, על גבול במזרח אסיה.
אתם מבוקשים, יש תיאור שלכם.
אתם תגמרו בכלא פה. אתה יודע מה זה כלא פה?
אז תביאי לנו את הדרכונים.
אני לא יכולה שתיעלמו עם המתקן.
זה גם לטובתכם.
מה את תעשי?
אני אטוס לארץ אולי דרך רוסיה.
למה רוסיה?
המקום היחידי שהוא לא יחשוב לחפש אותי בו.
אני מקווה.
טוב.
אפי בחיים לא יוותר עכשיו.
גם בועז מושקע.
אני יודעת.
אתה צריך לקחת את המתקן ולחתוך לבד.
תביא לי אותו. אני אסגור לנו את כל הסיפור הזה.
די, אתה לא צריך למות בגלל המופרע הזה.
אוקיי.
בסדר.
יופי, זה טוב.
אז אנחנו נהיה בצפון, איפה ש…
לא, לא. זה יסבך אותי. הכי טוב שאת תגיעי אליי.
- בטח. איפה אתם? - אני שולח לך מיקום.
ביי.
- שירותים -
אני לא יודעת מה יש לי, אני בקושי שתיתי.
בטח סתם שתית על בטן ריקה.
תישני, תרגישי יותר טוב.
הופה.
- וואי-וואי, ככה זה טוב. - כן?
שיט.
- מוזי: רדי, אני למטה -
לא זמן טוב להיות חבר שלך, מה?
דודי, האלה ששלחת לנו, מוזי…
מה עשית למוזי?
לא אני. את עשית.
איך תמכור את זה?
אתה בכלל יודע מאיפה להתחיל?
נתחיל בלצאת מהמדינה. איפה הדרכונים שלנו?
- שרפתי אותם. - משחקת איתי משחקים?
אני לא כמוך. את לא מבינה. אין לי מה להפסיד.
אין לי כסף, אין לי משפחה.
מה נראה לך שאני אעשה אחרי זה? אלך לעבוד שומר בקניון?
אם זה עניין של פחות מדי כסף, יודע מה? סבבה. אפשר…
לא, לא. את לא קובעת יותר.
חוזרים לסדר הטבעי של הדברים.
מי שיש לו אקדח קובע.
איפה הדרכון שלי? הוא עלייך?
אמרתי לך, שרפתי אותו.
ילדה קטנה שמשחקת משחקים כשאחרים עובדים.
לא שרפת שום דרכון ועוד רגע הוא יהיה אצלי גם ככה.
גלי?
גלי.
איפה בועז?
תירגעי. תירגעי!
תירגעי. תירגעי.
איפה הדרכון?
הוא פה? איפה הוא?
נו, זה מטומטם. תביאי את זה.
די, נו.
את הרי לא תירי בי פה.
ואם קצת אכפת לך מאימא שלך…
תעזבי את זה!
- נמל התעופה הבינלאומי מוסקבה -
לא, באמת היינו אמורות לחזור בשבת, אבל הקדמנו את החזור.
לא, הכול בסדר. אני אספר לך כבר בבית.
אנחנו נוחתות באזור שש, אז בטח נהיה בבית באזור עשר.
וג'י?
שנייה, אני אשאל אותה. את באה לישון אצלנו?
כן, היא תבוא.
זה האוטובוס הפנימי בנמל התעופה…
- הודעות נעלמות -
- קיריל, מה שאתה מחפש נמצא אצלם -
- סביר להניח שהם עדיין בהודו -
זו קריאה אחרונה לנוסעים
בטיסה אן-ויי-6140 לתל-אביב.
אנא עלו למטוס מיד דרך שער 16.
את בסדר, חומד?
כן, זה בסדר.
תרגום: אסף ראביד