PŘÍBĚH JE FIKTIVNÍ.
PODOBNOST S LIDMI ŽIJÍCÍMI ČI MRTVÝMI, UDÁLOSTMI A MÍSTY JE NÁHODNÁ.
MATEŘSKÉ POUTO
Nevím, prostě se to stalo.
Děkuju.
- Jsi v pořádku? Jo? - Jo.
Ne. Nebyl to můj otec. Byl to jen jeho…
Dobře.
Řekli, že se s tebou sejdou zítra ráno, jestli je to tak v pořádku? Jo?
Mnohokrát děkuji.
Děkuju. Vím, že to je pro tebe těžké.
Děkuju.
Můj táta je expert na to, vzbuzovat ve mně pocit, že jsem neschopný.
Podle psycholožky je to podvědomé. Říká tomu tanečky o převahu.
Každopádně…
Co se tvého víza týče, tak o to se postará.
I kdyby to mělo být jen proto, aby mi předvedl, jaký je chlapák, víš?
Táta vyhrává.
Je milá.
Hej.
- Jo. - Jste si blízké?
V určitém ohledu hodně.
Co já vím.
Takhle ženská je pro mě velká záhada.
Nemůžu pochopit, jak si někdo jako ona…
prostě nechá život utéct mezi prsty.
Mohla se někým stát, víš?
Já tak nedopadnu.
Víš,
být někým nemusí být vždycky výhra.
Ona…
Vypadá mile.
Máš štěstí.
Kdyby to třeba
s tím vízem neklaplo,
tak se s ní třeba budeš moct seznámit v Izraeli.
Jo, třeba.
Třeba?
Nebudeš mě nenávidět, že?
Nenávidět tě?
- Proč bych tě měl nenávidět? - Nevím.
Třeba jednou budeš.
Mám tě moc rád.
Nevím, jestli sis toho všimla.
Ne. Ano. Vlastně…
Vlastně ano, všimla.
Co to je za pohled?
Jaký pohled?
Tenhle.
Sexy pohled. Ten pohled říká „vlítněme na to“.
Proč pořád myslíš na sex?
No dobře. Tak co je to za pohled?
Sex.
Nevím. Já…
- Jsem unavený. - Ano?
Jo, pomáhal jsem Taše instalovat…
- Pomáhals… - …akustické panely.
- Bylo jich moc… - …celý den Taše.
Jsi asi dost unavený.
Mě vyhošťují z tvojí země.
Tak jo.
- Tak jo, tak jo, tak jo. - Chudák Taša.
Pět minut.
Pět? To je moc. Chci tři. Max.
- Tak jo, platí. - Platí.
Děkuji za setkání.
Roma nám pověděl, že máte problémy s vízem.
Ano.
To jsem mu řekla.
A nemáte?
Ne. Promiňte. Nemám.
Ráda bych s vámi hovořila o něčem jiném.
Mám pro vás návrh.
Moc rozumu nepobral. Můj syn.
Víte o tom, jak to mezi náma je?
Ano. Pověděl mi, že spolu nemluvíte. Ano.
Takže možná…
jste ho nepobrala ani vy?
Mám pro vás obchodní nabídku.
Až si ji vyslechnete, bude fuk, jak jsem se sem dostala.
Mišo, k Leonidovi to ještě stihneme, když vyjedeme okamžitě.
Vydrž.
A ta nabídka zní?
Zkrácenou verzi, prosím.
Izraelská technologická firma vyvinula
nový prototyp raketového naváděcího systému.
Vaši nepřátelé z ruské vlády se k němu kvůli embargu nemají šanci dostat.
Což je dobře.
Ale vy taky ne. Což už tak dobře není.
Můžu vám s tím pomoct.
Jak přesně?
Jsem v Izraeli v kontaktu s hlavním inženýrem projektu.
Mám potvrzeno, že ho jeho stávající pracovní situace frustruje
a že zvažuje odchod.
Brzy se vydá na pracovní cestu do Indie.
Jedinečná příležitost k jednání daleko od Izraele.
Bere s sebou prototyp.
Já se tam s týmem vydám a o vše se postaráme.
Můžu ten prototyp získat a předat vám jej.
A kdo jste?
Pár let jsem pracovala v Izraelské armádě,
navrhovala strategické plány pro nejsložitější izraelské operace.
Před třemi lety jsem se přesunula do soukromého sektoru,
do malé zbrojní distribuční firmy…
A jakou jste měla roli v té…
malé firmě?
Byla jsem hlavní výkonnou asistentkou…
Takže sekretářka.
Byla jsem mnohem víc.
Ale jste tady jen proto, že šukáte s mým synem.
Říkám vám, že mám letité zkušenosti
s tímto typem spoluprací.
Kdybyste měla letité zkušenosti,
věděla byste, že Rusko není Izrael.
Tady se ženou nemusí chtít pracovat každý.
Natož s holkou.
Kvůli přednášce o tom, jak se obchoduje v Rusku, tady nejsem.
Chci probrat obchodní nabídku, která…
Odpusťte, ale jen hlupák by si ji nevyslechl.
Ano, máte pravdu.
Ale k čemu jste mi vy?
Poradím si i bez vás.
Ano, nepochybně.
Ale…
jste jen první jméno na velmi dlouhém seznamu.
A ten kontakt…
je můj.
Třeba se k němu dostanete dříve,
než najdu jiného kupce, ale třeba taky ne.
Před deseti lety jste špatně investoval.
Nakoupil jste deset skladišť plných starých raket FS56 z dob studené války.
Ne, promiňte, byla jsem zdvořilá.
Uskutečnil jste naprosto šílený obchod
a pořídil si nejrozsáhlejší sbírku těžítek v Evropě.
Finančně krvácíte. I politicky.
A supi už kolem vás krouží.
Vím, že je vidíte.
Vidím je i já.
S tímto zařízením
můžete každé vaše těžítko proměnit ve střelu s 98% přesností zásahu.
Takže,
buď budete mužem, co příšernou investici promění ve zbraň proti Putinovi,
nebo mužem, co se bál spolupracovat s holkou a o všechno přišel.
Kolik za to zařízení chce?
Co na tom sejde?
Půjdeme do toho.
Za dvou podmínek.
Zaprvé,
nepoužívejte své jméno.
Usnadníte to našim partnerům, když si zvolíte nové.
Mužské.
Dobře.
A pak čas.
Potřebujeme to brzo.
Jak brzo?
Michail potřebuje, ať to proběhne do konce měsíce.
- Proč? - Proč?
Máte jiné plány?
Ne. Konec měsíce je v pohodě.
Fajn. Tak domluveno.
Budeme v kontaktu.
- Ahoj. - Ahoj.
- Co? Bez videa? - Jo. Blbne mi mobil.
Zítra si ho nechám spravit ve městě.
- Skoro tě neslyším. - A teď mě slyšíš?
Jo.
No a jak se máš? Jak je v Laosu?
Dobře, dobře. Je tu klid a krásně.
Neskutečný klídeček.
Co tam teda děláš?
Prostě krmím koně, hřebelcuju koně…
Všechno možné kolem koní. To je…
Nic moc jiného tu není. Jen hromada koní.
…věděla… dnes večer…
- Zopakuj to? - Já věděla, že dnes večer zavoláš.
No jasně, jasně. Jo, takže…
Dneska jsi byla za doktorem Ronem, že?
- Jo. - A co říkal?
Hlavně máme dohlédnout na to, ať pije dost vody.
Protože příčinou těch bolestí hlavy je podle něj dehydratace.
Aha.
Nemysli na to. Je to depresivní a máš svých starostí dost.
Ne, vůbec ne.
Popravdě jsem s tebou chtěla něco probrat.
Jeden z dobrovolníků to vzdal a nechal je na holičkách,
tak mám možnost tady zůstat.
A… Já nevím.
Že jsem tady na farmě mi celkem svědčí a…
Ale mám pocit, že tě do toho Thajska trochu tlačím,
tak si říkám, co to o chvilku odložit.
Co na to říkáš?
Počkej, nic neslyším.
Jsi tam?
Nerozuměla jsem ti.
Které části?
- Od „popravdě“. - No, tak teda popravdě…
Počkej. Řeknu legrační příhodu, než zapomenu.
Byli jsme dneska na tátově klinice.
Na ten náš výlet jsem se tam chtěla nechat naočkovat.
Víš, jak se tetanus řekne hebrejsky?
Cože?
„Paletzet.“ Jako záprdek…
Můj záprdek!
- Do prdele, dobrý. - Téda…
Když jsi mi poprvé navrhla ten výlet, připadalo mi to jako blbina.
Protože jak bych teď mohla tátu nechat samotného?
Ale blbina to není, spíš podaná pomocná ruka.
A já se na příští týden opravdu moc těším.
Haló? Jsi tam?
Jo, haló.
Vyděsila jsem tě?
Ten výlet je prostě… ble. Vůbec se mi tam nechce.
Věci jako průjem,
tsunami a žraloci…
Žraloci?
Co já vím, co v Thajsku mají?
Ale co jsi mi to chtěla povědět?
Jo, chci ti jen říct, že došlo ke změně plánu.
Nepoletíme do Thajska, poletíme do Indie.
- Indie? - Dostala jsem tip
na parádní místo, takže přebukovávám letenky.
- Dobře? - Dobře. Takže Indie.
Takže poletíme do Indie.
Pojeďme do Indie.
- Moc mi chybíš. - Ty mně taky. Moc.
Parádní místo. Klidně bych se sem zítra přestěhoval.
- Sem? - Zítra.
Je tu hezky, fajn lidi, dobrý jídlo…
Horko, vlhko, nemoci…
- Všechno. - Jo.
Jako by se tu lidi jako vy dobře neměli.
- Kdo jsou „lidi jako vy“? - Vy, gayové.
Všichni ti sirotci na ulicích, úplné posvícení.
- Drž hubu, ty hovado. Zmlkni. - Pro mě za mě si posluž. Když tě nechaj.
- Co se tlemíš, blbečku. - Co? Je to vtipné.
Pojďme si to znovu projít.
- Pozítří… - Na jedenáctou jdu do hotelu.
Na recepci si ověřím, že mám správné číslo pokoje.
- Když se to změní? - Mizíme.
Budu pokračovat k pokoji a z chodby pozorovat dveře.
Kolem 11:30 vyjde chlápek s bodyguardem.
Když vyjde víc lidí, mizíme.
Já čekám dole v lobby do 11:30.
Nastoupím s nima do výtahu.
Efi už bude u pokoje, Dudi bude z dohledu, dole v hale.
Fajn, Efi, co když z pokoje něco uslyšíš, než dorazí Mozi s ostatníma?
- Mizíme. - Mizíme.
Fajn, takže Efi, Mozi, chlap, bodyguard,
vejdete spolu do pokoje.
Jakmile budou uvnitř, sleduju zvenku dveře.
Uvnitř nám ten chlap dá dvě věci.
Zařízení a USB. Obojí zkontroluješ.
Efi, ty mezitím budeš oba sledovat?
- Když test nevyjde… - Mizíme.
Fajn, bezva. Všechno vyjde, dopadne.
Vložíš zařízení a USB sem.
Všechno je čistý, dám DVD do tašky a pošlu zprávu na číslo od tebe.
Oni pošlou peníze, my čekáme.
Až ten chlap potvrdí, že prachy došly, zaklepeme na dveře.
Když bude všude klid, zaklepu dvakrát zase já.
Vyjdeme, než s Dudim vlezem do výtahu, Efi počká s chlapem a bodyguardem,
pak sejde dolů po schodech.
Všichni se vrátíme do garáže, odfrčíme pryč.
Perfektní.
- Když se během akce objeví něco divného? - Mizíme.
Skvěle.
Efi, jak to včera šlo v půjčovně?
Fajn.
„Fajn?“ Co nějaké podrobnosti?
- Podrobnosti? - Jo, cokoli.
Přišel jsem do půjčovny,
vešel dovnitř, ženská za pultem měla parfém mojí první ženy,
zeptal jsem se na nejpůjčovanější auto, pronajal si Hondu Civic, odešel jsem.
Bylo pěkně, ale pak začalo pršet.
Dal jsem si naproti sendvič. Byl dobrej.
Měl jsem pak trochu sračku.
Chceš podrobnosti?
- Všechno bylo v pohodě? - Nemělo by?
Dobře.
Je tu ten chlap.
- Platíme? - Platíš ty.
- Maoz to vždycky zatáhl. - Maoze sem netahej.
To stačí, blbečku. Jídlo je na mě.
Podívejme, jak rozhazuje. Dostáváš drobné z pěti…
- „Jídlo je na mě.“ - Prý přiletí tvoje máma.
Bylo to tajemství?
Ne, nebylo. Ale to nesouvisí s tím, co tu děláme.
Ani trošku ne? Protože to já tu riskuju, zatímco ty si s mámou jedeš na výlet.
„Riskuju“, „riskuju“.
Na kšeftu děláš ochranku. Jako už tolikrát.
Jaképak riskování, blbečku?
Jen taktně naznačuju, že tady u stolu sedí lidi,
co mají víc zkušeností a mohli by tu tomu velet.
Asi nemyslíš svačináře jednotky.
Kdo by to vedl? Ty? Chlape, vždyť neumíš anglicky.
Začínáš SMSky „Tady Efi.“ Co to jako je?
Juri, že?
Ano.
POVOLENÍ KE VSTUPU
Jo…
Jo, jo. Díky.
Dobrý.
Spokojený?
Kdes ho našla?
Policajt.
Co ty? Jdeš s náma?
Co to sakra bylo?
Co? Třeba by se chtěla přidat.
Prcek si skoro cvrknul. Zklidni hormon.
Třeba jí to celodenní klábosení přes počítač s Ruskem leze krkem.
Nechceš jednu?
- Nechci. - Dobře.
Co?
Co jako? Jen tak blbnu.
Kdo jsem, Mozi?
No?
- John Wick? - Osobně.
- John Wick, co? - Jo.
Vidíš? Zná ho.
Hej.
- Mozi. - Co?
Efiho na té akci nechci. Zvládnete to ve třech?
Promiň, já nevěděl, že mu to nemám říkat.
Tajemství to není. Zvládnete to ve třech?
Akce to je pro čtyři. Dva v pokoji, jeden venku, plus řidič.
Co Džaj? Ten policajt. Zařídila bych to.
Jak to mám vědět? Neznám ho.
Kašli na to. Chová se tak před každou akcí.
Jak to, že to vidím poprvé?
Protože to řešil Maoz. Věděl, jak to chodí.
Hele, není to složitá akce.
Dorazíme, půjde to jako na drátkách, plácnem si a mizíme.
To se nedá zvorat.
Ale jestli se něco pokazí, chci tam na to Efiho.
Slibuju, že ho ohlídám.
PLÁŽOVÝ RESORT PONSECA DĚKUJEME ZA NÁVŠTĚVU
Díky.
Děkuji.
Paní Levyová?
- Ano. - Váš pokoj je zde. Tudy prosím.
- Vezmu vám věci. - Ne, díky.
Odneseme si je.
Tý brďo.
No teda.
Paráda.
Sundej to.
- Je to dobré? - Jo. Už nám to nesou.
Děkuji.
- Dhanyavad. - Dhanyavad.
- Děkuji. - Jé…
- Zapomeň. Měla sis to objednat. - Nebuď tak zlá.
Moje.
Co se děje, mami?
Jsi šťastná?
Moc.
- Je to tu šílené. - Jo, je to tu šílené.
A koukni, co pověsili tamhle.
Ty…
- Nemáš žádné zábrany. - Pálivé!
Já to ani neochutnala.
MOZI: VYJELI JSME. BRZO SE OZVU.
GALI: HODNĚ ŠTĚSTÍ.
GALI: CO SE DĚJE? PROSÍM O INFO????
Deset hodin v letadle a skončím na pláži jako v Izraeli?
Jaki, jedno pivo.
„Přijeď do Indie…“
„Načerpat sílu…“
„Můžeš se tu vyvalit na pláž a odpočívat…“
- Gali. - Odkdy to děláš?
Abychom měly co poslat tátovi. Podívej se sem.
- Ale úsměv! - Co?
Tak usměj se už.
KYRIL: JE TO VE ZPRÁVÁCH. CO SE DĚJE? ZAVOLEJTE.
Pošlu mu to.
Jak to…
- Tady to je. - Skočím si pro drink. Chceš něco?
- Tamhle je číšník… - Ne. Jdu se podívat, co mají.
Tak jo.
Chci to, co měla včera večer ta holka.
Dle dostupných zdrojů stíhání pokračuje asi…
Dnes ráno došlo v mumbajském hotelu k šokujícímu útoku.
Svědkové líčí smutné…
NĚKOLIK MRTVÝCH STŘELBA V HOTELU
Sleduješ to? Toho máme doma dost.
Jsi bílá jako stěna. Je ti něco?
Ne, nic. Je mi jen horko. Já… Jsem trochu přetažená.
- Jdu na pokoj. - Půjdu s tebou.
Ne, to nemusíš.
- Ale půjdu. - Fakt nemusíš.
- Ale já chci. - Můžu být chvilku sama?
Jen na minutku. Ano?
Jasně.
Promluvíme si později, ano?
- Jo. - Dobře.
Co se stalo? Kde je naše zařízení?
Chystám se to zjistit.
Ve zprávách zmiňují střelbu.
- V paňdžábském hotelu. A únos. - To jsem neplánovala.
Musíte mu to říct.
Člověk se do jeho postavení nedostane nimráním se v detailech.
Je jedno, jestli jste to plánovala.
Ano, tomu rozumím a vyřeším to.
Dobře, protože pokud to nevyřešíte,
bude fuk, čí přítelkyní jste.
Rozumím.
Máte čas do zítřejší noci.
Pozdravujte svoji matku.
Efi vytáhl kvér a vystřelil. Nebylo zbytí.
- Kde jste teď? - Jsme zalezlí v hotelovém pokoji.
- Máš naše pasy? - Ano, protože jsem měla pocit, že…
Dobře. Musíme okamžitě sehnat doktora pro Dudiho a naše pasy.
Musíte nechat toho chlapa jít…
- Přesuň se. - …aby zanesl to DVD na místo předání.
Ne, ty se uklidni a poslouchej.
Uklidnit? Klient složil peníze.
Není to tvoje, ale jeho.
Vraťte to a až pak řešte Dudiho a zbytek.
Jo, ale ty tomu už nevelíš.
Pěkně to rozdýchej. Moc času nemáme.
Dej mi Moziho.
Hotel byl plný kamer.
Máme tak dva dny, než budou naše pasy provařené.
Musíme vypadnout z Indie. My všichni, rozumíš mi?
- Rozumíš mi? - Dej mi Moziho.
Mozi, tvoje holka je mimo. Zkus jí to vysvětlit.
Hele, je mi to líto, ale je to v hajzlu…
Vzhledem k okolnostem má Efi pravdu.
Dones pasy, ať můžeme zmizet, a pak se uvidí, co uděláme.
- „Co uděláme?“ Máte plán? - Efi má vlastního klienta.
- Očividně. - Zbláznili jste se.
Efi říká, že to má hodnotu několika milionů. Má pravdu?
Ten kousek šrotu umí zaměřovat rakety?
Tys věděl, že to udělá?
Ne, rozhodně ne.
Jak vytáhl kvér, nebylo zbytí.
Jsi na tom stejně.
Stačí…
Stačí. Dudi potřebuje doktora. Je to zlý.
Co říkal Boaz?
Že ztratil hodně krve.
Kulka je blízko páteře, ale není si jistý.
Doktora, hned, to říkám.
Chirurga do dvou hodin.
Mozi, poslouchej mě.
Tenhle klient to nepřejde jen tak.
Zaplatil hodně a čeká.
Věř mi.
Před ním se jen tak utéct nedá.
Zaneste DVD na předávku a já to vyřeším.
Zabili jsme pět šest lidí, když jsme utíkali.
Policajtů.
Co se stalo, se nedá odestát.
Uvidíš, že ten idiot nám zaplatí odchod do důchodu.
Tak jo. Kam mám poslat doktora?
Garden City Hotel, pokoj 34.
Posílám. Nikam nechoďte.
- Ano? - Leon?
A kdo volá?
Mám na vás číslo od Maoze.
Jednou jste mu pomohl. V Kapském městě?
Pošlete mi odkaz.
Jste u počítače?
Dobře. Naším hlavním problémem
je ochrana civilisty a DVD box, je to tak?
Ano.
V týmu jsou čtyři hráči, je to tak?
Čtyři ozbrojenci.
Ano.
Za těchto okolností možná budeme muset střílet jako první.
Jste s tím smířená?
Asi ano.
Promiňte, ale budu na to potřebovat zcela jednoznačné „ano“, nebo „ne“.
Tedy ano.
Dobře. Postaráme se o to.
Za chvilinku vám zašleme pokyny k převodu.
Mrzí mě, jak jsem na tebe na pláži vyjela, ano?
Ohledně tohohle výletu?
To tě tak rozesmutnilo?
Nejsem smutná.
Každopádně chci, ať víš,
jak nesmírně šťastná jsem, že jsi to všechno naplánovala, ano?
Dobře.
Naše mysli jsou umanuté, nebo ne?
Můj mozek se celý den zaobírá jednou jedinou věcí.
Tím kouskem čokoládového dortu, který jsem si dnes ráno nedal ke kávě.
Ve svém věku se už musím hlídat, kolik sním cukru,
tak jsem si řekl: „Hele, fajn, budu za hrdinu a dort si odepřu.“
Jak se ale ukazuje, ten kousek čokoládového dortu si neodepřel mě.
Takže teď tady před vámi všemi stojím, před tak milými lidmi, co si udělali čas,
aby si vyslechli něco o všímavosti,
a místo toho musíte poslouchat, jak tu žvaním o pitomým dezertu.
Vaše mysli jsou roztěkané.
Soustředěné na dvě věci: na minulost a na budoucnost.
A teď jeden trik.
Nechci, ať se soustředíte na zazvonění, ano?
Chci, ať nasloucháte tichu mezi zazvoněními.
Nejde o utichající zvuk.
Jde o ticho, které se stává hlasitějším.
Všichni teď zavřeme oči.
Nadechněte se zhluboka
za cesty, které vás dovedly až k tomuto okamžiku.
Všechny ty cesty, po kterých jste se nakonec nevydali.
Všechny ty cesty, po kterých se vydáte ode dneška až do své smrti.
Všechny ty cesty, po kterých se nikdy nevydáte.
Moment.
Pardon. Pardon.
Leone, máte to DVD?
Ne. Mám ho já.
To od tebe nebylo pěkný. Dostalas nás do průseru.
Dudi je mrtvej, ten Izraelec taky,
dva z tvých kamarádíčků…
Asi. Nezdržovali jsme se.
Ten třetí asi štěstím neskáče.
Haló? Slyšíš mě?
Musíte to zařízení vrátit.
Nejdřív nám vrať pasy, pak se pobavíme.
Komu myslíš, že to prodáš? Nic o tom nevíš.
Vrať nám pasy, plán vymyslíme.
- Když to neuděláš, dojdeme si pro ně. - Tak si mě najděte.
Hledat tě nemusíme.
Sráč…
- Teď… - Pardon.
- Pojď. - Co?
- Pardon. - Promiňte.
Omlouvám se.
Co se stalo?
Na přítomnost se ti soustředit nedařilo?
Co to je?
Není to v pořádku?
- Ty zveřejňuješ moji fotku bez souhlasu? - Ne… Já… Tak dobře, promiň. Já…
Ty svoje fotky zveřejňuješ pořád.
Jak to s tím souvisí?
- Tak promiň. Smažu ji. - Odkdy máš profil?
Teď jsem si ho založila. Na výlet mi to přišlo fajn.
Fajn to není. Je to trapné. Už to prosím nedělej.
Vždyť…
Vidíš, že něco řeším a jsem vystresovaná. Muselas tu moji fotku zveřejnit?
Proč? Proč jsem vždycky ta špatná?
Co se zamyslet nad sebou?
To se tak naivní jen děláš, nebo jsi fakt tak pitomá?
Fakt to už nechápu.
Já… Promiň, promiň. Já ne…
O tebe nejde, ano? To já.
Tohle místo…
Přestala jsem se tu cítit dobře.
Nevadilo by, kdybych nám našla něco jiného?
Cože? Teď?
Jo, já nevím. Mám pocit, že tu zešílím.
Tak dobře. Fajn.
Jak si přeješ.
Asi jsem udělala chybu.
Jakou chybu?
To nic.
Přesuneme se jinam, užijeme si to.
Nic se neděje.
Jo.
Hele…
Mně je to vážně jedno.
Tady, tam… Hlavně, když jsem s tebou, ano?
No teda, dobře.
Kéž by takhle se mnou cestovala moje máma. Vypadáte jako sestry.
- Mozi? - Ano.
Díky, žes to zvedl.
Tak moc, hodně moc mě to mrzí.
Neměla jsem na výběr, víš?
- Kde jsi? - Ne, nejdřív si mě vyslechni.
Víš, kdo je ten klient?
Právě teď je mi to srdečně jedno.
To je chyba. Jedno by ti to být nemělo.
Je to Michail Antonovič.
To je fuk. Chci to už mít za sebou.
Takhle toho nedocílíš.
Zkřížili jste plány muži s vlastní armádou.
Někomu, kdo v televizi oponuje Putinovi.
Celá jeho osobní značka stojí na přemrštěné mstě.
V té tašce máte jeho deset milionů eur.
Myslíš, že se nechá ponížit nějakým Moše Merozem z horní dolní?
Přísahám, jeho lidi už teď budou v Indii. A jestli nejsou, tak tu budou co nevidět.
Najdou mě, najdou vás, a těžké to nebude.
To se ještě uvidí.
To s Dudim je mi líto.
Jo…
Mozi, Efi a Boaz jsou mi ukradení.
Ale o tebe mám starost.
Prosím, kde jste?
Míříme na sever.
Zkusíme se dostat do Nepálu pěšky.
To je blbý, Mozi. Jste tři bílí chlapi bez pasů na hranicích ve východní Asii.
Hledají vás, mají váš popis.
Skončíte v base. Víte, jaká tu mají vězení?
Dones nám pasy.
Nedopustím, abyste s tím zmizeli.
Pro vaše dobro.
Co uděláš?
Poletím domů. Možná přes Rusko.
Proč Rusko?
Jediné místo, kde mě hledat nebude.
Doufám.
Tak jo.
Efi nikdy neustoupí.
A Boaz už asi taky ne.
Já vím.
Musíš to zařízení sebrat a utéct.
Dones mi ho. Celé to za nás dva uzavřu.
Kvůli tomu psychopatovi umřít nemusíš.
Tak jo.
Fajn.
Dobře. To je dobře.
Tak pojedeme na sever. Kde…
Ne, ne. To by byl problém. Bude lepší, když přijedeš ty za mnou.
- Jasně. Kam? - Pošlu ti polohu.
Zatím.
Co to se mnou jen je. Skoro jsem nepila.
To asi ten prázdný žaludek.
Musíš se z toho vyspat.
Dobře.
- To je lepší. - Jo?
Kurva.
MOZI: JSEM DOLE
Kámošit s tebou se moc nevyplácí, co?
Dudi, ti chlapi, cos je poslala, Mozi…
Cos Mozimu provedl?
Já nic. To ty.
Jak to prodáš?
Víš vůbec, kde začít?
Začneme opuštěním Indie. Kde jsou naše pasy?
- Spálila jsem je. - Tak ty si se mnou hraješ?
Nejsem jako ty. Nemám co ztratit.
Nemám prachy. Nemám rodinu.
Co myslíš, že budu dělat? Ostrahu v obchodě?
Když to nebude dost peněz, pak víš, co…
Ne. Ty už rozhodovat nebudeš.
Obnovíme přirozený stav věcí.
Kdo má kvér, ten velí.
Kde je můj pas? Máš ho u sebe?
Řekla jsem ti to. Shořel.
Jsi jen holka, co si hraje ty svoje hry, a ostatní makaj.
Nespálilas je a za minutu je stejně budu mít.
Gali?
Gali.
Kde je Boaz?
Klid, klid!
Uklidni se!
Kde je ten pas?
Je tady? Kde je?
No tak, nedělej kraviny. Dej mi ten pas.
To by stačilo.
Stejně mě tady nezastřelíš.
A jestli ti záleží na matce…
Dej mi to!
MEZINÁRODNÍ LETIŠTĚ MOSKVA
Měli jsme letět nazpět v sobotu, ale letíme dříve.
Ne, všechno je fajn. Povím ti to pak.
Přistaneme v šest, kolem desáté jsme doma.
Co ten veggie burger? Zeptám se. Přespíš u nás?
Ano, přespí.
Autobus na domácí letištní…
MIZEJÍCÍ ZPRÁVA
KYRILE, MAJÍ TO, CO HLEDÁTE,
PRAVDĚPODOBNĚ STÁLE V INDII
Poslední výzva pasažérům letu NY6140 do Tel Avivu.
Nástup na palubu letadla již probíhá branou číslo 16.
Není ti nic?
Není.
Překlad titulků: Kateřina Jabůrková