- הסדרה הזו בדיונית -
- כל דמיון לאנשים אמיתיים, חיים או מתים, -
- או אירועים או מקומות אמיתיים מקרי בהחלט. -
- תמלול שיחה -
- מפקדת נובוסיבירסק -
מפקדת נובוסיבירסק, מדבר דיידוב.
דימה, יש לנו בעיה.
מה המספר הזה?
זה לא משנה. אסירה נעלמה.
היא לא הייתה באוטובוס.
אולי היא פשוט נשארה לישון בטי-פי-קיי-שבע?
דבר עם קוליקוב.
לעזאזל, דימה. תקשיב לי. היא נעלמה.
גם קוליקוב נעלם, לעזאזל.
אתה שומע מה אני אומר לך?
רק רגע!
קוליקוב נעלם?
איזה זין.
בסדר, וסיה.
אתה שומע אותי? אתה חייב להתמקד.
אתה מסוגל?
כן.
- חרא. - תן לי את מספר האסירה.
אלוהים אדירים, דימה, מספר האסירה הוא 40367.
שמה גלי לוי.
הבנתי.
וסיה, נתק את הטלפון
ואל תדבר עם אף אחד.
- הבת -
- נמל התעופה הבינלאומי מוסקבה -
- מונית -
- פנטום לימב, יורי גלסקוב -
- הופעות תאריכים קרובים -
- מוסקבה מועדון פלטנבאו, הערב! -
- ספרייה לספרות זרה -
מי זו?
- למה היא כאן? - היא האימא, סרגיי.
- ריטה… - סרגיי…
הבאתי אותה לכאן כי אני יודעת
שמתחת לחזות הקשוחה שלך
מסתתר אדם טוב.
כן, אתה נבך עלוב ומקריח…
אבל יש לך לב טוב.
שב.
אני באמת מקריח?
מה שלום המשפחה, הילדים?
אני חושב שהם לא אוהבים אותי.
- איך אפשר לא לאהוב אותך? - זה מה שאימא שלי נהגה לומר.
אם אנחנו כבר מדברים על אימהות,
אולי תוכל להסביר לי ולחברה שלי
מה בדיוק עשו העמיתים שלך לבת שלה.
הבטחת לה עסקה, היא עשתה את החלק שלה.
היא גרמה להאקרית לחתום על הערעור.
אז מה קורה כאן?
היית ג'נטלמן אמיתי פעם.
היה לא הוגן להציע לה עסקה מלכתחילה.
למה?
כי הבת שלה פשוט לא הייתה בידיים שלנו.
תסביר.
גלי רק הושאלה לנו, האף-אס-בה,
כדי לעזור במשא ומתן בעניין נדיה, הסוכנת שלנו.
אבל המעצר המקורי של הבת שלך לא היה קשור לזה בכלל.
אז למה היא נעצרה אם לא היו סמים?
היא נעצרה
כי אדם בעל השפעה שילם לאנשים הנכונים.
אבטחת נמל התעופה, פקידי משפט, סוהרים.
ועכשיו פג תוקף ההשאלה
והבת שלך הוברחה מהכלא
ונמסרה חזרה לבעלים המקורי שלה.
מה זאת אומרת "הבעלים המקורי שלה"?
אורנה…
מי האיש הזה, סרגיי?
מי שילם לכל האנשים האלה רק כדי לקבל בחורה אחת?
- אני לא יכול לומר, ריטה. - סרגיי.
ריטה…
ייתכן שאתה מפחד קצת?
לא רק קצת.
אני מפחד מאוד.
וכדאי שגם אתן תפחדו.
שמו יורי גלסקוב?
האיש שמחזיק בגלי.
לא, לא הוא. אני מצטער.
מרגריטה, בבקשה,
תאמיני לי כשאני אומר שלא כדאי שאת או אני
או האנשים ששלחו אותך לכאן יתעסקו בזה,
במיוחד לא על אדמת רוסיה.
- הלו? - יבגני, זו אורנה.
זוכר אותי?
כן, אורנה מישראל.
אני צריכה את הטובה שהבטחת לי.
בדקתי ברשומות בית המשפט.
אדם ששמו פונין הגיש תלונה נגד אדם ששמו יורי גלסקוב,
כאן, במוסקבה, לפני חודשיים.
אבל התלונה נדחתה כי לא מצאו אדם
ששמו יורי גלסקוב במרשם האוכלוסין.
אז שאלתי לקוח לשעבר.
גם הוא בחור שלא קיים במרשם האוכלוסין.
אז איפה הוא? פונין הזה?
הוא בבר.
הבר מימין.
אפשר לקרוא לו סוכנות הנעדרים של מוסקבה.
שלום.
אני מחפשת אדם שנוהג אולי לבוא לכאן לפעמים.
אני לא מבין.
אני מחפשת את פונין.
פונין?
כן.
הוא כאן, מתקן את המקרר.
תודה.
היי, שלום. אתה פונין?
סליחה שאני מפריעה.
אני מחפשת מישהו והבנתי שאולי תוכל לעזור לי.
ואיך הבנת את זה?
שמו יורי גלסקוב.
סטס.
נדבר בפרטיות, בסדר?
כן, בסדר.
מה צריכה אישה כמוך…
מאדם כמו יורי?
- יש לי הצעה עסקית בשבילו. - לא נכון.
הוא איבד כסף גם שלך?
- לא, לא, אני רק… - את שוטרת?
אני? לא.
לא, איך אני יכולה להיות שוטרת? אני לא דוברת רוסית בכלל.
- את יכולה להיות שוטרת ממקום אחר. - לא, אני לא שוטרת.
אני לא שוטרת.
את לא שוטרת, מה?
באמת.
אני רק צריכה לדבר עם יורי.
עמדי בתור, כולם רוצים את יורי.
בסדר, שמעי.
אם באמת יש לך עסק,
אני יכול לעזור לך. אני יכול להשיג לך כל מה שאת צריכה.
יש לי קשרים מעולים, אנשים מנוסים…
תודה, אני פשוט… אני ממש חייבת לדבר איתו. עם יורי.
אז אם יש לך מספר טלפון או…
מספר טלפון לא יעזור לך.
למה?
כי מתים לא יכולים לענות.
איש לא שמע ממנו כבר שלושה חודשים.
המשרד נעול, הטלפון מנותק.
את לא צריכה את יורי, את צריכה אותנו.
רגע, יש לו משרד?
כאן במוסקבה?
- פה? - כן, קומה שנייה. מהר!
- עזבו את המעלית! - אבל הן כאן!
הן במדרגות! הנה הן!
עצרו! חכי, כלבה!
קדימה!
- מוסקבה מועדון פלטנבאו, הערב! -
היי.
אפשר? אפשר פשוט להיכנס רק כדי…
תודה.
היי.
אני אוהבת את המוזיקה שלכם.
אני אורנה. איך קוראים לך?
למה?
אני לא יודעת.
זה סוד?
אני הולך, תתקשר אליי כשתסיים פה.
בסדר.
אני רואה שמצאת את זעפני שלנו.
הוא לא נפתח בקלות, אבל יש לו לב גדול,
וזין ענק.
אני לא מבינה רוסית, סליחה.
אמרתי שיש לו פין ענק.
אני עוד מנסה להבין איך קוראים לו.
זה בסדר. אני אסתדר.
אולי יהיה לך מזל. רגע אחד הוא לא מדבר,
ברגע שאחריו הוא יפתה אותך להישאר ולשמוע אותו מתקלט.
מה, רומה?
אז אתה מתקלט כאן עכשיו, רומה?
שמע, אני מישראל.
באתי עד כאן ולא ניגנתם את השיר האהוב עליי.
אני חושבת ששמו "יורי גלסקוב".
- לא, אנחנו לא מנגנים את השיר הזה. - מה?
- אמרתי שאנחנו כבר לא מנגנים את השיר הזה. - למה?
יש יותר מדי שירים חדשים.
אני מצטער, אני חייב ללכת.
רק… חכה. סליחה.
אתה… בהופעה,
הסתכלת עליי?
לא, לא, זה…
עם הבמה, הכול, האורות…
הסתנוורתי. סליחה.
אז… חכה רגע.
פשוט… סליחה.
מי הוא יורי גלסקוב מהשיר?
אף אחד. זה סתם…
מורה שהיה לי כשהייתי ילד.
אני מצטער. אני חייב ללכת. בסדר?
שכחת את המשקה שלך.
- עכשיו את מטרידה אותי. - אתה לא רוצה את המשקה שלך?
לא, אני צריך להתרכז ואת מטרידה אותי.
- אז רק תגיד לי מי הוא יורי גלסקוב. - אמרתי לך,
- הוא היה מורה לספורט בבית הספר שלי. - אבל אני יודעת שאתה משקר,
אז בבקשה, רק תגיד לי מי הוא יורי גלסקוב ואעזוב אותך במנוחה.
סלחי לי, גברתי.
הופה.
אז…
אני הולך עכשיו. בסדר?
בסדר.
אני לא מרגישה טוב.
מה עשית? לקחת משהו?
אבל יש לך טלפון, כן? את יכולה להזמין מונית?
- כן. - בסדר.
אז…
אז את תהיי בסדר?
כן? את בסדר?
בחיי, תראו את הפצצה הזו.
בסדר, אז…
איפה… איפה את לנה?
כתובת? מה הכתובת?
היי. מה שלומך, כלב טוב?
את יכולה לשבת.
בואי, בואי. שבי על הספה.
ג'אקו.
אולי היה משהו באחת הכוסות ששתית.
את נראית חיוורת. אני חושב שכדאי שתישני. את תרגישי טוב יותר.
אז מי זה יורי גלסקוב?
אמרתי לך.
אני יודעת שזה לא נכון.
את רואה את זה? זה אני.
כשהייתי בן שמונה אבא שלי שלח אותי לפנימייה.
וזה היה המורה שלי לספורט.
הוא היה קשוח.
גבר גברי מאוד כמו אבא שלי.
ואני זוכר שבימי רביעי הוא נהג לקח אותנו למסלול ונהגנו לרוץ.
אצל המורה הזה כל דבר היה תחרות אכזרית.
אם היית מגיע אחרון, הוא היה משפיל אותך מול כל הילדים.
ולא הייתי ספורטאי מוצלח במיוחד.
אבל היה בכיתה שלי ילד, אנטון, שהיה גרוע עוד יותר,
אז היה לי מזל.
אבל באותו יום אנטון היה חולה, אז לא היה לי מזל.
ואני זוכר שהתחלתי לבכות כשרצתי.
ראיתי את כל הילדים האחרים מחכים לי בקצה המסלול,
צמאים לדם,
אבל כשהגעתי…
הם לא הביטו בי בכלל.
הם לא ראו את הדמעות.
הם לא שמו לב שהייתי שם בכלל
כי האיש הזה התמוטט
על המסלול ומת.
התקף לב בגיל 45.
מול כל הילדים האחרים.
ושמו היה יורי גלסקוב.
ובזה עוסק השיר.
זה עצוב מאוד.
לא, זה לא עצוב. הוא היה בריון.
זה הגיע לו.
אתה מתוק מאוד.
למה אבא שלך שלח אותך לשם בגיל צעיר כל כך?
"יורי גלסקוב
יורי גלסקוב…"
אעצום עיניים עכשיו, בסדר?
- GOOGLE יורי גלסקוב -
- קליפ, יורי גלסקוב -
קוסטיה.
אל תיגעי בדברים שלי בבקשה.
למה יש לך ספר שלה כאן?
- לא ידעתי שיש לי אותו. - למה יש לך אותו?
אמרתי שהייתה טעות להביא אותך לכאן…
למה יש לך ספר של הבת שלי בדירה שלך?
כי היא השאירה אותו כאן.
גלי? למה היא הייתה כאן?
עשית לה משהו?
- לא עשיתי לה שום דבר. - אז למה שיקרת? למה היא הייתה כאן?
לא עשיתי לה שום דבר, היא זו שניצלה אותי.
היא הייתה החברה שלי.
מה זאת אומרת "חברה"? כמה זמן?
אני לא יודע, כמה שבועות. חודש.
אני…
אני לא יודעת איפה היא ואני… מודאגת מאוד.
ואני יודעת שהיא בילתה זמן מה במוסקבה.
ואני יודעת שהיא עבדה אצל אדם ששמו יורי גלסקוב
- שסיבך אותה בצרות ואני… - היא לא עבדה אצל יורי גלסקוב.
- לא, אני יודעת שכן. - לא נכון.
למה אתה בטוח כל כך?
כי היא הייתה יורי גלסקוב.
היא לא יכלה להשתמש בשם האמיתי שלה,
אז היא בחרה בשם בדוי. מהשיר שלי.
למה שיקרת לי כששאלתי אותך?
כי ניסיתי לשמור על ביטחונך.
ממה?
האוליגרך?
אתה יודע מי הוא. תגיד לי.
תגיד לי.
גלי לא הייתה רוצה שתסתבכי בצרות בגללה. בסדר?
אני חושב שכדאי שתחזרי לישראל.
מה שאני צריכה עכשיו זה לדעת מי האיש הזה.
- מה שמו של האוליגרך? - לא, את לא רוצה לדעת
כי כך אנשים שוברים ידיים.
אמרת שגלי ניצלה אותך. איך היא ניצלה אותך?
מה היה לך שגלי הייתה צריכה?
מה זה היה?
- תגיד לי. - רומה, פתח את הדלת!
תקשיב. האיש הזה, הוא מחזיק בגלי. אתה מבין את זה?
תהיי בשקט.
והיא לגמרי לבד.
והיא צריכה שאעזור לה.
אז תגיד לי בבקשה, מי האיש הזה?
מהר! קח אותה.
תתלבשו. מהר. קח גם את הדברים שלה.
- קדימה. בואו נלך. אל תדברו. - לא, רגע. רגע. לאן אתם לוקחים…
מי מהן היא האם?
זו.
את יודעת מי אני?
אני האיש שהבת שלך גנבה ממנו.
היא לא קשורה לזה.
שתוק.
גרמת מספיק נזק.
"לא קשורה לזה…"
החברה שלה עובדת במשרד הביטחון הישראלי,
זו הסיבה שהיא כאן.
השאלה היא אם הם כבר מצאו את מה שהיא גנבה ממני או לא.
סלח לי, בבקשה.
באמת חיפשתי את הפריט הגנוב,
אבל עצרתי ברגע שגיליתי שהוא שלך.
ויעצתי גם לחברה שלי,
שרק מחפשת את הבת שלה, לנהוג כמוני. סוף סיפור.
נטוס חזרה לישראל מחר,
אז אם רק תיתן לנו לחזור למלון שלנו,
נעזוב מחר ולא נחזור לעולם.
בבקשה.
לא משנה מה היא עשתה, אני יכולה לתקן את זה…
בבקשה, רק… רק תגיד לי איפה היא.
- ערכתם חיפוש מלא? - כן.
חיפשנו בין כל החפצים שלהן וערכנו חיפוש גופני.
- במלון? - ודאי.
לא מצאנו שום דבר, אבל…
לאם היה את זה.
- וויצ'יק איגנצי -
את מכירה את האיש הזה?
אני לא יודעת.
עזוב אותה!
היא לא קשורה לזה!
היא אפילו לא ידעה שגלי הייתה במוסקבה!
את משקרת לי. למה יש לך את הדרכון הזה?
לא פגשתי אותו מעולם. מעולם לא.
אני פשוט… מצאתי אותו בין הדברים של הבת שלי.
אני חושבת שהוא מת. אעשה כל מה שאתה רוצה.
אני רק רוצה את הבת שלי בחזרה.
הבת שלך מתה.
תחזרי לישראל.
אורנה, היא לא מתה.
הוא משקר.
אתה מוכן לשתוק? אני אשבור לך את היד השנייה.
תסיע אותן לנמל התעופה. הוא יסתדר בעצמו.
היא לא מתה. הוא משקר.
הבת שלך מתה.
שחררנו אותה מכלא.
יריתי בה ביער.
היא לא סבלה.
אורנה, לא.
מספיק, רומן! בבקשה, אל תהיה טיפש!
תגיד…
עוד מילה אחת.
היא לא מתה.
הוא מחזיק אותה בבית שלו.
הוא לא נותן לאיש לפגוש אותה.
נכון, אבא?