ЦЯ ІСТОРІЯ ВИГАДАНА.
ЗБІГИ З РЕАЛЬНИМИ ОСОБАМИ, ЖИВИМИ ЧИ МЕРТВИМИ,
ПОДІЯМИ ЧИ МІСЦЯМИ АБСОЛЮТНО ВИПАДКОВІ.
Привіт.
У духовці є лазанья.
Це тішить. А з якого приводу?
Ну…
Я прошу твоєї руки.
Обручка в соусі, не проковтни.
Як вчасно, дочка закінчує старші класи.
Фе, що це?
- Амі зробив. - А чому ти це п'єш?
Бо я добрий друг.
Але він же не тут. Не узнає.
Але знатиму я. І нагадаю тобі,
що я людина з принципами, якщо ти не помітила.
До речі, про принципи:
я хочу з тобою про щось поговорити.
Отже…
Коли настане час,
і якщо ще буде час,
я хочу мати вибір…
Настане момент, коли не буде причин вимушено мене тут тримати.
Тримати тебе? Про що ти?
Це ключ від поштової скриньки на вулиці Меґінім.
У ній лежить маленький конверт з двома капсулами.
Не питай, звідки вони.
Звучить драматично, але це не так.
По ефекту вони як знеболювальне. Не хотів тримати їх удома.
Змінімо тему. Негайно.
Якщо мене покладуть у лікарню…
і я мучитимуся,
а лікарі вже будуть безсилі…
Я з тобою про це не говоритиму.
- Відчепися від мене. - А кого мені просити?
Попроси Амі.
- Я серйозно. - І я. Забери свій ключ.
Я не жартую.
Я не можу це дивитися…
Де…
Може, лікарі помилилися.
Що скажеш, Бенно? Є ще шанс?
Я подумаю про це вночі.
Я прошу твоєї руки.
Обручка в соусі, не проковтни.
Ох, ти такий…
Такий кретин. Як не соромно?
Б'єш хворого чоловіка?
БЕЗУМОВНО
- Коли вона приїде? - Ми домовилися тут на 09:00.
- Звіт відіслали? - Так.
Прочитаймо.
Орна Леві, 43 роки, заміжня, має дочку.
Місце народження: Ізраїль, місто Кір'ят-Моцкін, де живе від народження.
Пані Леві не має академічних документів, крім обов'язкової освіти.
Сімейний фінансовий стан погіршився
через чоловікову хворобу Альцгеймера, яка почалася десять років тому.
Нещодавно чоловіка госпіталізували у відділення інтенсивної терапії
з діагнозом «гостра пневмонія», що погіршило його стан.
Характер діяльності пані Леві свідчить про небажання ризикувати,
про неприйняття конфліктів та обмежену емоційну стійкість.
От і все. Більше ніяких даних.
Дивно тільки, як у такої матері виросла така дочка.
Заходьте, будь ласка.
Орно, приємно познайомитись. Я Пітер.
Вадім Ульманські, державний захисник.
Дуже приємно.
Ви комусь казали, що ми з вами зв'язалися чи про цю нашу зустріч?
Ні.
Добре. Важливо, щоб так було й надалі,
якщо хочете, щоб цей канал зв'язку між нами залишався відкритий.
Прошу, сідайте.
Як я сказав по телефону,
я вважаю, що ваш уряд приховує від вас інформацію
про те, чому переговори про звільнення вашої дочки зайшли в глухий кут.
Даруйте, але хто ви?
Я Пітер.
Ситуація така.
Кілька місяців тому
тут заарештували громадянку Росії, яка відвідувала Ізраїль.
Її звати Надя Петровські. Я адвокат і представляю її інтереси.
Виявляється, пані Петровські знає певні речі, які, як би це сказати,
мають для Росії важливе значення.
Наступного тижня Ізраїль планує екстрадувати її у Сполучені Штати.
Для нас украй важливо, щоб Надя не опинилася в США.
Кілька минулих тижнів ми наполягали на прямому обміні.
Надя повертається в Росію,
а вашу дочку натомість відпускають додому, в Ізраїль.
Ого. Ясно. Я про це не чула.
Вибачте, але ви сказали «важливо для нас».
Можете роз'яснити, для яких «нас»?
Може, поясните їй, що деякі питання краще не ставити?
Краще сказати…
Добре, я спитаю інакше.
Ми зустрічаємося тут, у готелі,
а не в російському посольстві чи в міністерстві закордонних справ.
Як мені знати, що та, з ким я розмовляла по телефону, справді моя дочка?
Неси.
Ні, не в цій валізі. В іншій.
Кинь їй, щоб вона подивилася.
Можна ще раз з нею поговорити?
Поки що ні.
Спершу допоможіть повернути Надю в Росію.
Після зустрічі я можу поговорити з владою.
На жаль, ваша влада, схоже, не зовсім вам довіряє,
зважаючи на те, що від вас тижнями приховували цю інформацію.
Хай так. Я піду на телебачення.
Дам інтерв'ю й натисну цим на владу.
На жаль, це теж не зовсім можливо.
А чому?
Через судовий наказ про нерозголошення.
Я не розумію.
Чому ви мені подзвонили? Що ще я можу зробити?
Іронія в тому, що цю ситуацію можна було б розв'язати за одну мить.
Якби Надя люб'язно підписала апеляцію,
- є шанс, що її відправлять у Росію. - Апеляцію?
З неї зробили геніальну кіберзлочинницю.
Але, правду кажучи, вона наївна дівчинка.
Навіть мріє як дівчинка.
Вірить у казочку, що США запропонують їй угоду
і вона заживе новим життям на пляжі Малібу.
НАДЯ ПЕТРОВСЬКІ
А в реальності роками гнитиме в американській тюрмі,
поки її не депортують в Росію.
Нам треба, щоб ви вмовили її підписати апеляцію.
У неї геть нікого нема.
Вона виросла без сім'ї, в інтернаті.
У певному сенсі ми були її єдиною родиною, майже батьками.
А тепер вона повстала проти нас.
А ваші наміри, навпаки, прозорі й гідні захоплення.
Можливо, ви зможете до неї достукатися.
Коли можна її побачити?
Я з ними поговорила. Нам дали згоду.
Вас чекатимуть біля головних воріт.
Дуже тобі дякую, Авіво. Бувай.
На вході не буде проблем?
Вона іноземна громадянка,
їй дозволені побачення не лише з родичами першої лінії.
Я подав запит від її імені на ваш візит.
Спробуємо все провернути.
ДОРІ: НА СЬОГОДНІ ВСЕ В СИЛІ?
Ви сказали, влада знає про це вже кілька тижнів.
Про ситуацію з обміном.
У Шин-Беті теж знають?
Я особисто подавав запит.
А що?
Нічого, просто я декого там знаю.
Він нічого не казав.
США дуже зацікавлені в екстрадиції,
і він, очевидно, не мав причин вам казати.
Якраз навпаки.
ДОРІ: ОРНА?
Ні, ні…
Ви сказали, буде мій адвокат. А це не мій адвокат.
- Як це ні? - Я адвокат пані Петровські.
- Я вніс її до списку відвідувачів. - Не треба пояснювати. Забери мене!
Надюшо,
- попередній адвокат звільнився. - Так, звільнився.
І ти звільнишся, якщо з тебе знущатимуться, як з нього.
А це хто?
Я її у список не вносила. Чого вона дивиться?
Це що, концерт по заявках?
Що тут діється? Хто вона?
Я її адвокат, і я вніс… Надюшо, прошу тебе.
Ще раз назвеш мене Надюшею, я не знаю, що з тобою зроблю.
Я мала побачити її,
відчути ностальгію й побігти за вами, як дівчисько?
Не підходь до мене!
Годі вже!
Це не мати тієї, що під кайфом?
Так, це мати Ґалі Леві, заарештованій у Росії.
Окей.
Десять хвилин.
Ходімо.
Як так, що ви не написали заявку?
Вибачте, якщо вона…
Нічого не було…
Думаю, я розумію.
Вам пообіцяли, що вашу дочку випустять, якщо що? Якщо я повернуся в Росію?
Щось таке.
Добре, поговорімо.
- Добре. - Маєте щось від головного болю?
Парацетамол.
А ще дві можна?
На потім.
Може, я почну?
Це моя дочка, Ґалі.
Цікавий вибір фото.
Невже?
В інтерв'ю таких не показують.
Це правда. Не показують.
Моїй медіаконсультантці воно не подобається.
А вам здається, що воно показує вашу дочку з іншого боку.
Але за п'ять хвилин інтерв'ю цього не пояснити.
Саме так.
Як і те, що вона небезпечна злочинниця?
Так. Але…
Я знаю, чому я тут.
Тому…
Можу сказати на сто відсотків, що якби йшлося про дрібку наркотиків,
ми б тут зараз не сиділи.
Що ти хочеш сказати?
Я хочу сказати, якщо вашій дочці пропонують вихід з положення,
ви, мабуть, хочете цим скористатися. І швидко.
Тому я й тут.
Я не знаю, за що ти тут.
Але думаю, що ти не така проста.
Тобі не байдуже.
Бо ти погодилася зі мною поговорити.
Можливо, якась частинка тебе бажає допомогти.
Я це зроблю. Підпишу апеляцію.
Але за однієї умови.
Мені треба надіслати листа. Приватно, не через в'язницю.
Якщо я узнаю, що ти показала його адвокату чи ще комусь, ти мене більше не побачиш.
Відішли його. А тоді приходь.
Добре.
Елена? Я вже їду. Він прокинувся?
Ще ні.
Лікар його оглянув?
Так. Сказав, що СРБ і далі росте,
бо пневмонія резистентна до антибіотиків.
Йому замінять антибіотик, і знов узяли кров.
А він тебе впізнає?
Ні.
Іди відпочинь.
- Добре, бувай. - Бувай.
Орна.
Стій, Орно. Я хочу щось пояснити.
- Зупинися на секунду. - Не смій сюди приходити.
Усе не чорно-біле. Тобі розповіли не все.
Росія не єдиний блок, голосів кілька.
Є розсудливий дипломатичний голос,
а є тупоголові стерв'ятники -
розвідувальні служби.
Ґалі заарештували насамперед
як важіль тиску для звільнення свого агента.
От побачиш, щойно Надю Петровські відправлять до США,
стерв'ятники щезнуть,
і ми знов зможемо працювати з розсудливими людьми…
Але ти знав, Дорі.
Ти знав, чому все загальмувалося. Дивився мені в очі й мовчав.
Я не хотів щось від тебе приховувати.
Хотів усе розказати.
Але боявся оцього.
Що ти не встоїш і поведешся на їхні умови.
А ти знаєш, у чому звинувачують ту оперативницю?
Тобі не сказали?
Як ти знаєш про нашу зустріч?
Це моя робота.
Вона й близько не як Ґалі.
Ти сьогодні бачилася з жінкою, яка керувала групою хакерів,
що коїли по світу страшні речі.
Шантаж, підставляння людей… Роні…
- Не дай їм собою маніпулювати. - Забудь.
Скажи мені от що:
якщо її не екстрадують у США,
це сплутає тобі карти? Особисто тобі.
Так.
Очевидно, що так.
Ясно.
Тим людям не можна довіряти, Орно.
А тобі?
РОСІЙСЬКА - АНГЛІЙСЬКА
Любий Коля, я пишу це, знаючи, що від цього ти здригнешся. Будь мужній.
НАДЯ. EXE + КОЛЯ
З ДНЕМ НАРОДЖЕННЯ, КОЛЯ!!!
Я не маю вибору, крім як покінчити з життям.
Пам'ятай мене таку, як я була. Наденька.
- Алло. - Вибачте за пізній дзвінок.
Я вам про дещо не сказала,
- про дещо важливе. - Це не ваша вина, Орно.
Що не моя вина?
Парацетамол.
- Алло. - Так…
Я думав, ви тому подзвонили.
Надя вчора хотіла покінчити з життям. Знеболювальним.
У тюрмі сказали, що вона збирала їх кілька місяців.
Назбирала понад 50 таблеток.
Як вона?
У реанімації.
Її перевели в тюремний лазарет.
Ясно…
Про що ви мені не сказали?
Алло.
Що мушу ще раз з нею побачитися.
Можна навідати її в лазареті?
Дякую.
Привіт.
Як почуваєшся?
Як людина, в горлі якої побувала сотня трубок.
Я принесла тобі речі Ґалі.
Подумала, ти захочеш перевдягтися.
У вас, по-моєму, однаковий розмір.
Таблетки, які я тобі дала… Я не думала, що ти збираєшся…
Не бійтесь. То не ваші дві таблетки.
Там було багато інших.
Я все одно почуваюся винною.
Розслабтесь.
Якби я справді хотіла себе вбити, ми б зараз не розмовляли.
Просто захотілося на повітря.
Навряд чи ти б написала того листа, якби просто хотіла на повітря.
Ви прочитали мого листа?
Хто такий Коля?
Не ваше діло.
Твій брат? Судячи з твоїх слів, він твій молодший брат.
Я не маю братів.
То він з інтернату?
Хай там як, а…
А видно, що він тобі небайдужий.
І він не в США, а в Росії. Він там.
Не треба.
Не намагайтеся мною маніпулювати.
Я сама заробляю цим на життя. Ви мене не знаєте.
Якщо ти думаєш, що американці запропонують тобі угоду чи…
Я розумію. Не дурна.
Але я не повернуся до тих людей в Росію.
Вибач. Це доглядальниця мого чоловіка. Він дуже хворий.
Умирає.
А моя дочка не тут, не поруч з ним.
То мені вас тепер пожаліти чи що?
Послухай…
Розумію, тобі зараз плювати на себе. Я це розумію.
Але я також… Я знаю, що ти маєш серце.
І так, ти маєш можливість урятувати мою дочку.
Ти це розумієш?
Просто скажи мені…
чи існує шанс, що ти підпишеш апеляцію?
Як бачите…
я краще помру.
Співчуваю вашій дочці.
Алло, Орно, це доктор Дрор з відділення реанімації.
Уночі стан Бенні погіршився.
Приїжджайте якомога скоріше.
На жаль, лікування йому вже не допомагає.
Ми перевели його у стерильний блок, щоб запобігти інфекції,
і вкололи йому заспокійливе. Він був дуже метушливий.
Постійно знімав кисневу маску.
Як будете в лікарні, обговоримо дальші кроки.
Дякую.
Ключ…
- Ключ… - Гей.
Ключ…
Ти взяла ключ?
Який ключ?
Ні, Бенні, ти не прикутий.
Учора був,
щоб не поранився, бо розхвилювався,
але твої руки не зв'язані, коханий.
Замка немає. Ключ не потрібен.
Візьми ключ і їдь на пошту.
Добре.
Поїду, коли приїде Елена.
Я надіну тобі маску.
- Тобі важко дихати. - Ні…
Це важливо.
Їдь негайно
і зроби, як я тебе просив.
Іди сюди.
Не кажи мамі.
Ґалі,
візьми ключ і зроби, що обіцяла.
Не бійся, Ґалі. Мама не буде сердитися.
Вона не буде сердитися.
Мамо, можна з тобою про щось поговорити?
Про що? Що таке?
Ми сьогодні ходили до Бена Дова.
Він дав нам невтішний прогноз.
Одні ліки можуть допомогти, інші - зашкодити.
Усі коштують скажених грошей, бо страховка їх не покриває,
а вирішувати треба вже зараз.
Усі тиснуть з рішенням,
бо йому «пощастило» мати швидкопрогресуючу форму.
Паршиво.
А як тато це сприйняв?
Побіг розповідати братам.
От унікум.
Для нього так важливо все обговорювати,
усе планувати, мов та наречена, що готується до весілля.
Кажу тобі, він це любить.
Ти що, плачеш?
Можливо.
Ти не повинна плакати, ти мама.
Не буду.
Це бентежить.
Добре, все, я не плачу.
Іще мокрі. Дуже мокрі.
- Ну все, перестань. - Я прошу тебе більше не плакати.
- Починаючи відтепер. - Відтепер.
Моя занедбана дочка.
Послухай мене.
Знаю, здається, що ця ситуація заполонила все наше життя,
але клянуся, так буде не завжди.
То як?
У тебе все добре?
Так, чудово.
Це добре.
Хоча б так.
Вона розуміє, що її не чекають у США з розпростертими обіймами,
та все одно не хоче вертатися в Росію.
Ми це помітили.
Можливо, я можу… Можливо, я можу щось їй запропонувати?
Щось пообіцяти чи дати?
Пітере, я хочу повернути дочку.
Її батько дуже хворий. Вона йому потрібна. Вона повинна з ним побачитися.
Пробачте, але умови диктую не я.
Моє завдання - зробити один-єдиний дзвінок.
Надя або погоджується на апеляцію, або не погоджується.
Якщо вона не погодиться, тоді мені дуже прикро.
Так, усім прикро.
Не зрозумів.
Вам прикро, їй прикро. Усім постійно прикро.
Мені теж прикро.
Я знаю, як змусити її підписати апеляцію.
Перед спробою самогубства вона попросила мене відіслати оцей лист.
За минулі кілька годин йому стало гірше.
Почалось ураження мозку.
На цю мить лікування навряд чи зарадить.
Так може тривати доволі довго, тому ми застосуємо підтримуючу терапію,
- щоб йому було якомога зручніше. - Ясно.
Дякую, Сіван. Переходьмо до наступного пацієнта.
ДОРІ: ПРИХОДЬ У КАВ'ЯРНЮ. Є РОЗМОВА
Чого ти сюди прийшов?
Хто це?
- Тобі сподобається, повір. - Вітаю, Орно.
Я, авжеж, упізнаю вас з телевізора.
Я Ґай. Працюю з Дорі.
Сідайте.
Думаю, у вас в голові зараз така каша.
Ви за мною стежите? Чого ви тут?
Ти повинна дещо почути.
Лише кілька хвилин.
Орно, ми зараз працюємо над угодою
про домовленості в Сирії.
У нас є підписана прем'єр-міністром запорука,
що звільнення Ґалі буде обов'язковим пунктом цієї угоди.
Ці дві справи не хотіли пов'язувати аж дотепер.
Орно, ми з вами незнайомі, але Дорі може поручитися:
я не найприємніша людина, однак своє діло знаю.
І кажу вам: ця угода
гарантовано поверне вам вашу дочку.
Але на це піде певний час.
Скільки часу?
Пів року чи рік.
Ні. Я кажу «ні».
Її батько не протягне пів року.
Не очікуйте, що хтось поквапить переговори
про відвернення військового конфлікту
тільки тому, що туристку затримали після повернення з Індії.
І ми знаємо, що ваш чоловік лежить нагорі, в маленькій палаті.
А персонал відповідає за ще 50 пацієнтів.
Це нелегко.
Ми маємо доступ до VIP-лікування.
Один дзвінок -
і він на цілодобовому догляді в окремій палаті.
Дякую. Мені це нецікаво.
Орно.
Якщо підете, не плекайте ілюзій.
Ми прийшли, виляючи хвостами, але якщо треба, можемо й укусити.
Це зайве, Ґаю.
Ваші побачення з Надею, спроби вплинути на неї,
поїздки на вулицю Ла-Ґардія.
Чули про «контакт з іноземним агентом»?
За таке дають 15 років тюрми.
- Годі, Ґаю! - Стули пельку, Дорі!
Якщо думаєте, що чините якнайкраще для дочки, то аж ніяк.
Ви нічого не зможете зробити, коли будете в тюрмі.
А ймовірність цього дуже висока.
Раджу вам це обміркувати.
Якщо я зробила щось лихе - вперед, заарештуйте мене.
А всі інші питання - до мого адвоката Вадіма Ульманські.
Гарного вам дня.
Орно.
Пробач, він не казав, що таке втне.
Що ще ти йому про мене розповів?
То була помилка, я хотів допомогти. Я зробив помилку.
Помилки, в множині.
Дарма я не сказав тобі про Надю
й дарма покликав сюди.
І ще багато «дарма».
Визнаю свою вину, але я справді хотів допомогти.
На чиєму ти боці, Дорі? Ти хоч на моєму боці?
Авжеж, на твоєму. Лише на твоєму.
Тоді що я, по-твоєму, маю робити?
- Орно… - Ні. Ти ж на моєму боці?
От і скажи, будь ласка.
Що мені робити?
Погоджуйся на угоду.
Я тобі більше не вірю.
Дякую.
Бачу, ти наділа футболку, яку я принесла.
Так.
Тутешній одяг так смердить.
Я б і сміттєвий пакет наділа, і то кращий варіант.
Але футболка гарна. Дякую, що прийшли.
Ваша дочка любить таку музику?
Це такий гурт?
Російський гурт. З мого міста. З Ростова-на-Дону.
Можна поставити тобі одну пісню?
Ґалі часто слухала оцю пісню. Вона була в її плейлисті.
Знаєш її?
Пісню - ні, але чула це ім'я.
Юрій Ґлазков.
І це назва пісні.
Знаєте, в чому мене звинувачують у США?
Кажуть, якби клієнту потрібні були хакери для проєкту, то звернулися б до мене.
А я б вивела їх на потрібних людей.
Так от Юрій Ґлазков з тієї ж опери.
Тільки допомагає клієнтам дістати зброю.
Він продає зброю в Росії?
Як я можу з ним поговорити?
Маєте проблему, яка потребує розв'язання?
Ні, ні. Мені треба поговорити…
Вам буде важкувато з ним поговорити.
Чому?
Я знаю його ім'я тільки тому,
що за його голову призначили ціну.
Як бачите, він зник. І його вже шукають певні люди.
Як ваш чоловік?
Не дуже добре.
Я надіялася, що Ґалі встигне з ним попрощатися.
Надіюся, ви мене розумієте… хоч трохи.
Я розумію.
Прости мене, Надю.
За що?
Ти підпишеш апеляцію й повернешся в Росію.
Я віддала їм листа, Надю.
Листа, якого ти написала Колі. Вони вже з ним розмовляли.
І якщо він тобі небайдужий, а це явно так,
ти підеш на співпрацю.
Ви чудовисько.
Нікіта! Нікіта!
Забери її звідси, Нікіта!
Орно, надіюся, вона не повернеться.
Надіюся, що вона згниє там і ви її більше не побачите.
Надіюся, вона вмре там!
Надіюся, вона там умре!
Забери її звідси!
Надіюся, твоя дочка згниє в пеклі!
Надіюся, ти більше не побачиш дочку!
Надіюся, вона вмре!
Надіюся, ти її більше не побачиш!
І що буде далі?
Вадім з Надею подали вранці апеляцію.
Призначили термінове судове засідання. Воно, ймовірно, йде прямо зараз.
Так, а… Ґалі?
Як я вже казав, її випустять через кілька днів.
Ви скоро її побачите.
Добре.
Ви їдете? Не дочекаєтесь кінця засідання?
На жаль, ні.
Орно, мав за щастя.
Для Наді так буде найкраще.
Іноді треба допомогти людям допомогти собі.
І поздоровляю вас з чудовим досягненням.
- Ви мати Ґалі Леві? - Так.
Вона повернеться. От побачите, повернеться.
Дякую.
- Дуже дякую. - Благослови Боже.
Орна Леві?
Поліція.
Пройдімо, вас затримано.
Чекайте, стривайте.
- Що вам треба? - Пройдіть з нами.
Постривайте секунду…
З ким ви бачилися в готелі на Ла-Ґардія?
З Пітером, з яким я говорила,
і з Вадімом,
адвокатом Наді.
А двоє інших людей…
не говорили, думаю, то були охоронці.
Це обов'язково?
Ваша подруга мертва.
Росіянка з довічним, по дорозі до суду.
ЗАРІЗАЛИ РОСІЙСЬКУ АРЕШТАНТКУ.
Вони чекали нагоди.
Вас це дивує?
Мені щось…
Мені зле.
Ваші друзі-росіяни, з якими ви спілкувалися.
Мені зле. Покличте по допомогу.
Пийте. Цукор.
Люди з російського підрозділу, з якими ви бачилися,
не сказали, як планували її вбити?
Вас же попереджали.
Я…
Я хочу поговорити з Дорі, прошу вас. Можна мені мій телефон?
- Ні. - Але ж я…
Ми ще не закінчили.
- Тільки-но почали. - Я…
Мені погано.
- Добре. - Секундочку, я…
Кажу вам, мені потрібен лікар. Мені дуже зле.
Цей номер не прокотить.
Ми будемо сидіти тут, скільки буде потрібно.
Годин, днів, а якщо треба, й тижнів.
Не зараз.
Я ж сказав: не зараз.
Тебе кличе Мені.
Що за терміновість, скажи на милість?
Ідіть.
Оце так поворот долі. Ми постійно перетинаємося.
Росіяни не відповідають?
Усі поїхали, навіть товстун у кіпі.
Ізраїльтянин… Але ходімо, поговоримо по дорозі.
- Мені йти з тобою? - Так, ходімо.
ПОЛІЦІЯ ІЗРАЇЛЯ ТЕЛЬ-АВІВ
Я частенько бачила тебе по телевізору,
в різних інтерв'ю. Той ще цирк.
Гарна спроба продати байку про бідолашну Бембі.
Про тендітну крихітку
з сумними карими очима.
- У неї блакитні очі. - Я не про Бембі.
Хай там як, а я їм сказала: її чоловік помирає,
дочка у в'язниці, а її саму пошили в дурні. Відчепіться від неї.
А Ґай? Великий жирний нуль.
Хоч, між нами кажучи, твій хлопець теж нічим не кращий.
А як ти вмовила їх мене відпустити?
Мене звуть Ріта,
і я спецаташе Міністерства оборони.
- То ти з Моссаду? - Не з Моссаду й не з Шин-Бету.
Я просто Ріта. І маю дуже чіткі вказівки.
Які ще «вказівки»?
Це посада з певним карт-бланшем,
але в межах розумного. Почати війну? Не можу.
МАРҐАРІТА БЕЛОВ
Звільнити матір, яка нічого такого не зробила?
Кінця світу не буде.
Але ти ж зрозуміла? Це для того, щоб я не перестаралася,
така собі державна система стримувань і противаг.
Там працюють розумні люди.
Невже ти не розуміла, що її вб'ють?
Чому вони її вбили? Вона ж підписала апеляцію.
Апеляцію могли задовольнити, а могли й ні.
А так вони перестрахувалися.
- То які в тебе вказівки? - Що?
Ти сказала, в тебе дуже чіткі вказівки.
Так. Повернути твою дочку в Ізраїль і допитати.
Добрий вечір!
Ми обидві хочемо її повернення.
Ти - бо вона твоя дочка
і тобі з дитинства промивали мізки, що таке твоє покликання.
А я -
бо вона володіє інформацією, критично важливою для нацбезпеки.
Вона ж тобі не розповідала?
Про що?
Загалом ти зробила дуже немало.
У ЗМІ, з політиками.
Але тепер, на жаль, ці можливості канули в лету,
як і та росіянка.
От я й подумала: а їдьмо разом у Росію,
поговоримо там з деким,
смачно попоїмо,
наламаємо дров
і повернемо «дочку всіх і кожного» додому.
Якщо тобі це не до душі, нехай.
Доїдай свою піту,
ми супроводимо тебе назад у в'язницю.
Що, здивована? Це тобі не Монополія.
Тут нема картки безплатного виходу з тюрми.
Ви ж з дочкою любите настільні ігри?
Я розмовляла з лікарями.
Вони настроєні дуже оптимістично.
Сказали, що ти одужуєш
і завтра, може, навіть поїдеш додому.
І я розмовляла з Амі.
Вони з Сіван сьогодні приходили.
Прибрали в будинку, навели порядок.
Як повернешся, там буде чисто й охайно, як ти любиш.
І збирається на дощ.
А ще дзвонила Ґалі.
Сказала, що сьогодні повертається.
І буде з нами всі вихідні.
Вона хотіла тобі сказати, що дуже-дуже сильно тебе любить.
І що ти…
найкращий у світі батько.
ОБЕРЕЖНО! ОТРУТА! З ЛЮБОВ'Ю, БЕННІ
На добраніч, коханий.
Я так тебе люблю.
ҐАЛІ
РІТА: РЕЙС RF267, НІ З КИМ НЕ ГОВОРИ.
Переклад субтитрів: Аліє Бекірова