Колір субтитрів відповідає певній країні. Змінити це налаштування неможливо.
Остання країна, яка проходить у фінальне випробування…
2-ГЕ МІСЦЕ
…команда Монголії.
Ми дійшли до фінального випробування шоу.
Феноменально.
Мої товариші так над цим старалися.
Я їм безмежно вдячний.
Гру скінчено.
Усе завдяки твоїй крутезній ідеї.
Фінішний час команди Монголії — 25 хвилин 15 секунд.
-Трохи відстали. -У нас 25 хвилин 15 секунд.
…Команда Монголії.
Це кепсько.
Уже як є.
Команда Японії…
не змогла пройти випробування
і тому вибуває.
Вони не пройшли?
Що?
-Вони не закрили ворота. -Мабуть, не підняли міст.
-Це так прикро. -Як є. Ми виклалися.
Раз, два.
-Чорт. -Що відбувається?
Що таке?
Віз застряг на півдорозі й не рухався.
Скільки б ми не тягнули, він не зрушив і на міліметр.
Стрибни й потягни.
-Що коїться? -Може, щось не те?
Як нам далі його закрити?
-Раз, два! -Два!
Ми тягнули, виклавшись до останньої краплі сили.
Але час безжально спливав.
Ой леле, зовсім не рухається.
Ми запанікували.
Ми були в повному ступорі.
Трохи піднімається!
Промайнула думка, що ми можемо провалити випробування.
П'ять хвилин. Це все, що у нас є.
Ми не здамося. Продовжуймо.
-Раз, два! -Покажімо нашу міць!
Не рухається.
Тягніть до кінця!
Гру скінчено.
-Ми зробили, що могли. -Тут не зарадиш.
-Молодці. -Гарна спроба. Порядок?
-Дякую. -Дякую.
У результаті
не встигли закрити підйомний міст.
У той момент я гостро відчув
межі власної сили.
Як капітан команди,
я відчував безсилля й розпач.
«Найкраща форма: Азія».
Команда Японії вибуває з шоу «Найкраща форма: Азія».
Кожен учасник тепер має розбити свій торс.
Двобою з Японією не сталося.
Ми приїхали сюди, щоб перемогти.
Ми були впевнені у своїй перемозі в «Найкращій формі: Азія».
Молодці!
Дякую!
Але команда Японії зазнала поразки.
Та все одно після поразки ми підведемося знову.
Для мене було честю боротися разом із вами як ваш капітан.
Дякую від усього серця.
Кожен із вас так вірив у мене.
Добрий вигляд, Ноноко.
-Давай! -Ти зможеш.
У «Найкращій формі: Азія» я вперше зрозуміла, що не сама.
І я завжди берегтиму спогади про цей час.
Величезне розчарування — піти ось так.
У цей час багато чого трапилося,
і лише завдяки товаришам я змогла не здатися.
Я впевнена, що виходжу звідси сильнішою.
Ми були, без сумніву, найкращою командою.
Я хочу подякувати «Найкращій формі: Азія»
за такий неймовірний досвід.
Я чудово провів час.
Я перевершив себе.
Той бейсболіст був неймовірний.
Він класний.
Серце крається, що треба йти отак, але справжня битва фізичної сили…
Клас!
Штовхни його.
…це велична
й прекрасна річ.
-Ось так! -Ось так!
Досвід тут знову нагадав мені про це.
Дякую.
Навіть промова така красномовна.
-Він бейсболіст. -Так.
Усі ми вшістьох виклалися на повну.
Билися пліч-о-пліч під прапором Японії у «Найкращій формі: Азія».
Ми стали радше родиною, ніж командою,
тож я відчуваю…
Ніби в серці з'явилася величезна порожнеча.
Я вже за ними сумую.
Попри все, це честь — бути частиною команди.
Ми боролися до останку.
Тож ми повернемося до Японії з піднятими головами.
Раз, два, три!
-Уперед, Японіє! -Уперед, Японіє!
Увага! Кланяймося!
Кланяймося!
-Дякуємо! -Дякуємо.
-Дякую, Дон Хьоне. -Окамі.
Це сумно. Бажаю вам успіху у фіналі.
-Дякую! Гарно боролися! -Молодці.
-Дякуємо. -Дякуємо.
НАЙКРАЩА ФОРМА: АЗІЯ
12. ЗАПЕКЛА БИТВА
Що тут таке?
То ось чим пахло.
Що це?
На нас чекає бенкет.
Класно.
-Бенкет! -Виглядає приголомшливо.
-Монгольські страви? -Наче.
Монгольська їжа.
Коли наша команда вийде у фінал, приготуємо хорхог.
Хочу відварену яловичину і щось типу буузів.
Ці страви я люблю.
Гуляш!
-Це монгольська їжа? -Скуштуй.
-Це бууз. -Це смачно?
Дуже смачно.
-Ось хурхог. Так, хурхог. -Хурхог.
Їжа викликає усмішку на обличчі.
Це, мабуть, корейська їжа.
Бажання на останню трапезу?
-Я б хотів курячий суп. -Рис у горщику.
Я б хотів бекон і тушковану кімчі.
-Гляньте на тушковану кімчі з беконом! -Апетитно.
Тут і курка з фініками!
На вигляд смачно.
Гляньте, приготували рис у горщику.
Нагадувало Таємну вечерю.
У фільмах і дорамах, коли хтось добряче попирує,
значить, скоро помре.
Смачного.
-Смачного. -Смачного.
Я була в захваті, що куштую монгольські страви перед фіналом.
Це наповнило мене енергією та мотивацією.
Якщо подумати, було доволі кумедно ділити трапезу
з командою суперників прямо перед поєдинком.
Баранина смачна.
Справді дуже смачна.
Наїдайтеся. Скоро ми вас рознесемо.
Поки ми їли, психологічна битва вже почалася.
Я відчував на собі їхні погляди.
Вони аналізували, наскільки ми впевнені чи знервовані.
Було видно, що вони уважно стежать.
Як, гадаєте, вони підняли підйомний міст?
Напевно, вони справді сильні. Силу їм дає кімчі.
Команда Монголії справді сильна.
Я не очікував, що вони вийдуть у фінал.
Я теж.
Хандсурен.
Ти очікувала, що ми будемо у фіналі? Ти передбачала це?
Я знала. Ми очікували зустріти вас тут.
А ви що думали? Здогадувалися, що ми переможемо?
-Що вони думали? -Що?
Якщо чесно, ні.
Я — ні, чесно.
Я думав, що вам просто щастило,
але тепер бачу, що ви справді сильна команда.
-Дмали, нам щастить. -Ну, нам таки щастить.
Під час трапези ми пильно стежили за командою Кореї.
Я намагався не видати себе команді Монголії.
Я бачив, що Орхонбаяр думав те саме про нас.
Неймовірно, що ми їмо одне навпроти одного,
коли на кону мільярд вон.
Одна команда піде з порожніми руками, інша — з мільярдом.
Я хвилююсь не за поєдинок,
а за те, як рахуватимемо всі ці гроші.
Вони кумедні.
Здирали шкіру з невбитого ведмедя,
а переможцями мали стати ми.
Що б ви зробили з виграшем?
Якщо ми переможемо й заберемо приз,
запросимо вас у подорож до Монголії.
Я зворушений.
Викладімось у фінальному випробуванні. Ні про що не шкодуймо.
Щоб цей фінал був епічним.
Я в захваті, бо думаю, що це буде бій ніздря в ніздрю.
Щодо поїздки в Монголію, яку ви згадали,
ми залюбки відвідаємо вас за рахунок нашого виграшу.
Фінальне випробування «Найкращої форми: Азія».
Трясця, ми дійшли до фіналу.
Прошу учасників вийти на арену.
Гаразд, ходімо.
Добре!
Фінальне випробування.
ФІНАЛЬНЕ ВИПРОБУВАННЯ
«Найкраща форма: Азія».
Прошу вийти на арену учасників команд Республіки Корея та Монголії
для участі у фінальному випробуванні.
-Боже, що це? -Що це таке?
-Доріжка. -Це доріжка.
-Тут доріжка. -Напевно, будемо бігати.
А там коробка.
Схоже, що нам доведеться їх штовхати.
Ми зайшли на величезну кругову доріжку
з трьома великими коробками.
Напевно, доведеться штовхати коробки, так?
Гадаю, що так.
Он там ще й м'ячі.
Тут є канат і металевий м'яч.
Дивіться, скільки на ньому зажимів. Може, треба тягнути туди?
Твоя правда.
Не маю уявлення.
-Не знаю, що буде. -Так.
Не можу зрозуміти.
Я думала, буде лише одне випробування,
але тут виявилася купа різних предметів.
З одного боку був схожий на кулю предмет і стіна,
доріжка і ще ціла купа всього.
Арена виглядала гідною фінальних ігор.
Дві країни, які пройшли до фінального випробування, —
Республіка Корея…
і Монголія.
Лише країна, яка покаже виняткову командну роботу і витримає до кінця,
отримає титул країни, що втілює найдосконалішу фізичну форму.
Країна, яка стане
переможцем у фінальному випробуванні,
отримає…
один мільярд вон.
Звичайно, грошовий приз важливий.
Але честь перемогти
і вивести Республіку Корею на перше місце серед восьми азійських країн —
ось заради чого я граю.
Я хочу привезти Монголії перемогу.
Перемога має бути за нами.
Фінальна промова
капітана команди Республіки Корея Кім Дон Хьона.
Як я казав у своїй першій промові в «Найкращій формі: Азія»,
я вважаю, що фізична сила походить із розуму.
Саме наша витримка й сила духу привели нас так далеко.
На кожному кроці
ми билися до відчуття присмаку крові в горлі.
Зараз битимемося, доки не плюватимемо кров'ю,
щоб показати силу, яку мають корейці.
Я вірю, що ми переможемо.
Кожен із нас сильний окремо,
але понад усе ми неймовірно згуртована команда.
Урешті наша командна робота здобуде перемогу.
Фінальна промова
капітана команди Монголії Орхонбаяра Баярсайхана.
Ми з блиском пройшли всі випробування
і дісталися сюди як єдина команда зі спільною метою.
Ми тут лише заради перемоги.
Отже,
битимемося з усіх сил і до останку.
Ми переможемо.
Ну то вперед!
Ми тут лише заради одного —
і це перемога.
Я віддам цьому всі сили.
Сподіваюся, обидві команди викладуться і зроблять це протистояння незабутнім.
Зараз буде оголошено фінальне випробування «Найкращої форми: Азія».
Фінальне випробування —…
це командний матч «шість на шість».
Гаразд, ідеально.
Командний матч «шість на шість»…
складатиметься з трьох ігор.
Трьох? Серйозно?
-Виграймо всі три. -Три?
Граємо всі одразу?
Усі шість членів команди
братимуть участь
у кожній із трьох ігор.
Командний матч «шість на шість» вигідний для нас.
Перша країна, яка виграє дві з трьох ігор,
отримає титул
остаточного переможця «Найкращої форми: Азія».
Перша гра — матч із штовхання стіни.
У матчі зі штовхання стіни країна, яка відштовхне стіни з центру
далі на поле суперника, переможе.
Тут усе вирішує груба сила.
Гра на силу. Перетягування канату навпаки.
Це буде бій грубої сили.
Друга гра —
матч із тягання залізної кулі.
У цьому матчі
усі шість членів команди тягтимуть залізні ваги
до фінішу за відведений час.
Тобто кожна команда має протягти свій комплект ваг до фінішу.
Третя гра —…
безкінечна гра у квача.
-Це буде жорстко. -А що це?
У безкінечній грі у квача кожна команда розділиться на дві групи по троє
і бігатиме по черзі.
Команда, яка повністю пережене суперників,
що стартували з протилежного боку, перемагає.
Кожен стартує зі своєї точки
і біжить, доки не переженемо суперників.
Тут головне — сила духу, народе.
Вибачте, але якщо відстанете — вас штовхатимуть.
Маємо бути готові пробігти 10 км. Переможуть швидші.
Закінчімо другою грою.
Перша гра для трьох гравців —…
матч зі штовхання стіни.
Це випробує силу кожного.
-Треба перемогти. -Так.
Будь-якою ціною.
Я думала, що у штовханні стіни
ми маємо перевагу.
Ми явно сильніші, і це не раз нам допомагало
перемагати у випробуваннях.
Другу гру
обиратиме той, хто програє першу.
Виграймо першу й другу.
Добре, стратегія складається.
Добре.
Фінальне випробування «Найкращої форми: Азія».
Перша гра.
Штовхання стіни.
Гра починається.
Перша гра фінального випробування.
Правила матчу зі штовхання стіни такі.
У цьому матчі країна, яка проштовхне стіни
у центрі трьох доріжок
далі у зону суперників, перемагає.
Стіни різного розміру.
300 КГ, 100 КГ, 200 КГ
Отакої, цікавий буде матч.
Можна розподілити шістьох гравців по трьох доріжках
і вільно переміщатися між ними.
-Треба міняти доріжки. -Доведеться помізкувати.
Гра триватиме п'ять хвилин.
Країна,
яка виграє на більшості доріжок із трьох, стане переможцем.
ПЕРЕМОГА
Треба втримати стіни в їхній зоні до завершення часу.
Он як?
Усього буде три раунди за тим самим принципом,
і перша країна, що виграє два, стане переможцем.
-Три раунди? -Граємо три рази?
Та ну.
Мало бути важко.
У штовханні неважливо, наскільки ти сильний.
Якщо навпроти штовхає такий самий за силою суперник —
ви нікуди не зрушите.
Правила були прості й зрозумілі.
Треба було зосередитися на тому, щоб узяти дві стіни з трьох.
Починайте стратегічні наради.
Добре, ось що я думаю.
Ми беремо лише дві стіни, і починаємо з найважчих.
Ділимося на дві групи по троє, так?
Адіясурен, Дулґуун і Лхаґва-Очир в одній групі.
У іншій групі — Хандсурен, Енх-Орґіл і я.
Гаразд, тож…
Можна грати різними способами, але ось моя думка.
Треба підібрати суперника за вагою і йти за ним.
Якщо гравець у бех піде туди, ти йдеш за ним.
Або лишаєшся тут сам, а двоє — на кожен бік допомагати.
Може, зосередитися лише на двох стінах?
-На двох? -Так.
А якщо ми програємо обидві?
Що тоді робитимемо?
Добре мати перевагу в центральній.
Бо якщо виграємо її…
Дон Хьон був трохи розгубленим.
Ми стрибали від однієї ідеї до іншої, не ухвалюючи рішення.
Не могли зійтися на одній.
І ближче до рішення не стали.
До завершення стратегічної наради залишилася хвилина.
Вирішімо, хто стартує в центрі із Мін Чже.
Знаєте…
Я такий, що мушу обміркувати всі варіанти.
Але як піде штовхання стіни, передбачити було неможливо.
Фінальне випробування «Найкращої форми: Азія».
Перша гра.
Матч зі штовхання стіни. Починається перший раунд.
Завжди міняйтеся.
-Одразу на свої місця. -Так.
-Як почнеться. -Добре.
Вирішили бути гнучкими і пристосовуватися.
Ми думали, що маємо невелику перевагу у силі.
-Двоє з краю йдуть туди. -На старт.
Троє підуть на велику стіну. За мною, Адіясурен.
Увага…
Штовхай!
Так, ідеально.
Я ж казав.
Штовхай!
Там двоє їхніх.
-Раз, два! -Два!
Раз, два!
Штовхай на них.
Тримаємо позицію.
Добре.
Гаразд.
Тримайте позицію.
-Сон Йон, відстав ногу. -Ще.
У них однаковий план.
-Раз, два. -Ось так. Відходимо, коли вони тиснуть.
-Раз, два, три! -Два, три!
Ми вирішили, що середня стіна найважливіша.
Ми поставили найсильніших: Амотті, Мін Чже і Сун Піна.
Ми не можемо тільки тримати.
Решта з нас мали взяти двоблокову стіну зліва. Але команда Монголії
зробила те саме, ніби ми домовилися.
Тримайтеся. У вас є перевага.
-Вони на нашій території? -Трохи.
Раз, два, три!
Не тисніть занадто. Тримайте, поки вони тиснуть.
-Натиснемо, коли видихнуться. -Тоді, так.
-Раз, два, три, штовхай! -Раз, два, три. Отак!
Зараз тиснемо на повну. Тримаймо позиції.
Треба не лише, тримати, а відтиснути.
-Раз, два, три! -Раз, два!
Раз, два!
-Раз, два! -Раз, два!
Зараз! Штовхаймо зараз!
-Раз, два! -Раз, два, три!
Отак!
Гаразд, зараз тримаймо.
-Раз, два, три! -Тримай!
У команди Монголії була дівчина,
тож я був упевнений, що ми перевершимо їх силою.
Але нас потроху відштовхували назад.
Ми мали б без проблем їх пересилити.
Я був у захваті від сили Адіясурен.
Раз, два!
-Ми не скоординовані. -Так.
-Тримаймо. -Ми вже на їхній території.
Готові трохи підтиснути?
-Раз, два! -Раз, два!
Отак!
-Отак! -Ще раз!
Нас відтискають.
Штовхнімо разок.
Раз, два, три!
-Раз, два, три! -Раз, два, три, штовхай!
Раз, два, три!
Не рухається.
П’ять хвилин спливали дуже швидко.
Ми просто стримували їх в обороні.
Треба було міняти тактику.
-Дон Хьоне, та стіна вільна. -Так.
Може, підемо зараз туди?
Стривай.
-Ходімо й штовхнемо її до них. -Що?
Зробімо це.
Третю стіну.
Мені здається, вона каже: «Гляньте на час і стійте спокійно».
Раз, два, три.
Ми наче штовхали справжню стіну.
Вони були збіса сильні.
Я панікувала, бо не розуміла, що робити.
Ідемо зараз?
Ідемо на рахунок три?
-Усі троє йдемо? -Так, усі.
Може, один залишиться, а двоє підуть?
Ні.
-Усі на трьох хвилинах. -Добре.
-Усі? -Так, через три секунди.
Три, два, один. Ідемо!
Уперед!
-Один, уперед! -Уперед!
Гаразд, тиснемо. Просто штовхаємо до кінця.
Штовхай!
-Є. -Триматиму тут.
-Іди допоможи їм. -Добре.
Іди з ним, Сон Йон.
Іди сюди.
Я дуже уважно спостерігав за командою Кореї.
Ми повністю відкинули першу доріжку
і трималися плану зосередитися на інших двох.
Іди сюди.
Раз, два, три.
-Раз, два, три! -Отак!
-Раз, два, три! -Раз, два, три. Так!
-Раз, два, три! -Раз, два!
-Раз, два, три! -Раз, два, три!
Сон Йон!
Хтось із вас — туди!
Хтось один, ідіть туди!
Раз, два, три! Отак!
Біжи, Хандсурен!
Уперед!
-Хандсурен, лишайся там! -Лишайся там!
-Ми програємо? -Вони на нашій території! Тисніть!
Ми програємо тут.
Ні, лишайся там і тисни ту! Вона може штовхати ту.
Раз, два, три! Уперед!
-Раз, два, три! -Раз, два, три!
Нас постійно відтискали, це був удар по моєму его.
Ми були як здобич, на яку полюють.
Я зрозумів, що ми обрали неправильну стратегію.
Я почав сумніватися, чи зможемо ми перемогти команду Монголії.
Може, кинути все і всім побігти на ліву?
Ходімо на ліву.
Час ще є, потримаймося ще тут.
Піти зараз?
Ні, давай ще трохи тут.
Так, народе. Рушаймо на ліву. Мін Чже, на ліву, добре?
-Ми туди з Амотті. -Так.
Раз, два, три, побігли!
Біжіть туди! Ну ж бо!
-Раз, два, три! -Штовхай!
Раз, два, три.
Ну ж бо!
Одна хвилина.
Раз, два, три!
Чорт, не виходить.
Хандсурен! Перебігай туди!
Так ми все одно програли б. Тож ми вирішили перейти.
Біжіть!
Раз, два, три.
Ин Сіл, сюди!
Тиснімо на три.
Раз, два, три!
Ми в ударі, народе!
Штовхай.
Ну ж бо.
Усі сюди!
-Сюди! -Гей, сюди!
Сон Йон, тримай форму.
-Тримай форму! -Раз, два, три!
-Це головне. -Нижче.
Раз, два, три!
Лишайся там!
-Стоп. Гру скінчено. -Чорт, вони сильні.
Переможцем першого раунду стає команда Монголії.
Отак!
Ми на висоті.
Ми точно сильніші.
Добре, що тиснули на велику.
Так.
Ми задавили їх силою.
Я знала, що виграємо у випробуванні, якщо 2-й раунд буде наш.
Адіясурен точно очолила атаку в першому раунді.
Її внесок був величезний.
От дідько.
Та дзюдоїстка як скеля. З місця не зрушиш.
Не те слово.
Вони сильні.
Що робитимемо?
Що ж нам робити?
Після цієї поразки я просто не міг тверезо думати.
Не розумів, як грати далі, і боявся, що знову буде те саме.
Найбільше я боявся програти і другий раунд.
Треба зараз виграти.
Ми не можемо встояти.
Після програшу в першому раунді всі були розчаровані.
Треба змінити ситуацію, але легше сказати, ніж зробити.
Треба захопити перевагу.
Вони теж ледве тримали оборону. Тому теж почали міняти позиції.
Це був правильний хід, і вони добре впоралися.
Я піду на дальню стіну.
Добіжу туди якомога швидше.
Ти бери одноблокову, Сун Піне.
-Він — ту, а ми кидаємо сили на середню. -Сун Пін — одноблокову, ми тут.
Вирішальний момент у першому раунді, коли ми почали втрачати темп,
був, коли команда Монголії почала рухатися між доріжками.
Оскільки ми були швидші,
план полягав у тому, щоб використати перебіжки на свою користь.
-Виграємо раунд — і все. -Так.
Виграємо цей — уникнемо третього.
Треба лиш повторити зроблене.
Так? По троє на кожну стіну.
Ми орієнтуємося на Корею.
Ми почувалися доволі спокійно.
У першому раунді ми стежили, що робить команда Кореї.
Ми рухалися в центр, коли вони це робили,
і розділялися вслід за ними.
Я б сказав, що у нас над ними перевага.
Перша гра фінального випробування — матч зі штовхання стіни.
Починається другий раунд.
На старт.
Приготуйтеся. Стежте за ними.
Біжіть щодуху.
Увага…
Тисніть! Стежте за формою!
-Нижче. -Знайди центр.
Я ж казав.
Штовхай!
-Штовхай! Раз, два, три! -Раз, два, три!
Хто перший відтисне, навіть трішки, той і матиме перевагу.
Ми стартували чудово.
Ми вже проштовхнули на їхню територію, тож лишалося тільки втримати позиції.
-Раз, два, три! -Раз, два, три!
Раз, два, три!
-Раз, два, три! -Раз, два, три!
Тисніть, коли втомляться!
У ритмі нашого відліку
ми просувалися потроху вперед із кожним поштовхом.
Ми дедалі більше були впевнені, що перемога у нас у кишені.
-Раз, два, три! -Раз, два, три!
Центральну стіну ми не могли зрушити. Нам приходилося кепсько.
-Раз, два, три! -Чекайте, поки вони втомляться!
-Тримайте! -Гаразд, штовхаймо! Раз, два, три!
-Раз, два, три! -Раз, два три!
Раз, два, три!
-Отак! -Раз, два.
Раз, два, три!
-Раз, два, три! -Є!
-Раз, два, три! -Раз, два, три!
-Заждіть, поки томляться. -Ми на висоті!
-Раз, два, три! -Раз, два, три!
-Може, хтось перейде? -Ідіть.
-Втиснуся тут. -Піду ліворуч.
Гаразд, давайте.
-Ходи! -Біжи на ту!
Чудово, Хандсурен! Молодець!
Добре, просто тримай.
Не рухається.
Сон Йон, іди до неї.
Давай туди!
Раз, два, три.
Тримаймося.
Раз, два, три.
Сон Йон, нижче, отак.
Я піду.
Ні, краще я.
-Іди туди! Біжи! -Біжи на ту стіну!
-Раз, два, три! -Раз, два, три!
У мене в крові палахкоче жага привести команду до перемоги.
Раз, два, три!
Я знав, що ця гра наша.
-Раз, два, три! -Раз, два, три!
Нижче, як вони! Ми на їхній території!
Раз, два, три!
Мін Чже, підведися.
Раз, два, три!
Ми й тут програємо.
Ну ж бо! Нас відтискають!
Ми майже все.
Готуйтеся тиснути й викладіться.
Нас відтискали.
У мене не було жодних ідей, а час спливав.
-Штовхай. Раз, два, три! -Раз, два, три, тисніть!
Так, іще раз! Раз, два, три!
Нас відтискали з кожним рахунком і поштовхом.
Я був вражений воїнською силою команди Монголії.
Так, вони вже втомилися. Стежать за нашим відліком.
Добре. Ми виграємо. Гаразд, Мін Чже. Потужний поштовх.
-Раз. -Раз, два, три.
-Не рухається. -Ніяк.
Раз, два.
Треба викластися.
Скажи, коли готовий.
Ми програли перший раунд, але я щось зрозумів із нього.
Мін Чже — наш головний силач,
штовхання разом із ним дає нам шанс відштовхнути команду Монголії.
Я усвідомив це наприкінці першого раунду і вирішив, що шанс є.
Слід тиснути з Мін Чже.
Мін Чже, веди відлік.
Раз, два, три!
-Веди відлік. -Раз, два, три!
Тисніть! До кінця!
-Тисніть! -Штовхай!
Тисніть! До кінця!
-Тисніть! -Штовхай!
Є, ми на їхній території!
Вони в нашій зоні?
Раз, два, три!
Штовхайте! З усіх сил!
-Штовхайте! -Тисніть!
Добре, тепер тримаймо!
-Народе, сюди! -Ідіть сюди!
Дон Хьоне, іди.
-Сюди! -Сюди! Цей раунд за нами!
-Давайте! -Сюди!
Раз, два, три.
Раз, два, три!
Ми втратили контроль над центральною стіною.
Команда Кореї тиснула дуже агресивно,
і ми запанікували, бо час спливав.
-Раз, два, три! -Два, три!
Ще раз! Раз, два…
-Біжи до малої. -Що?
Біжи до одноблокової стіни?
Йди до малої і тисни, Адіясурен.
Погнали! Раз, два, три!
Біжіть! Зараз!
Давайте!
Сун Піне, біжи!
Облиш цю!
-Давай! Тисни! -Ну ж бо! Зараз!
Амотті, біжи! Давай!
Десять секунд!
-Амотті, давай! Швидше! -Ні! Сун Піне, назад!
Раз, два, три!
-Тримайте! -Тримайте!
Добре!
Легше легкого!
-Стоп. Гру скінчено. -Вийшло. Молодці.
Переможцем другого раунду стає команда Республіки Корея.
Народе, ми сильніші!
Мін Чже вирішив хід гри.
-Мін Чже має вести нас. -Так, точно.
Ми зазнали поразки й були виснажені фізично й морально.
Але тепер, коли ми були в позиції хижака,
я кайфував на повну.
Я так хотів цієї перемоги, що був ладен пожертвувати собою.
Хотів проштовхнути коробки крізь суперників.
Вони не проігнорують одноблокову стіну.
-Усе одно піду туди. -Гаразд.
-Так, ти ж найшвидший. -Найкраще, якщо піду я.
Повертайся на першу позицію в центрі.
Ми перемогли крутою стратегією, не було сенсу її міняти.
У нас є Сун Пін, швидший за всіх,
і якщо Мін Чже разом із іншими викладеться,
перемога буде за нами.
-Чому втратили центр? -Треба було вистояти.
Вони б'ють, коли ви видихалися.
Тримайтеся отак і спирайтеся на коліно.
Звісно, я був засмучений поразкою.
Ми намагалися спинити потужний наступ Кореї
з тих позицій, де стояли, але не вдалося.
Ми придумали тактику на третій раунд.
Ми спробуємо максимально послабити команду Кореї,
розтягнувшись усюди.
Я думаю, зараз виграємо ми.
Перша гра фінального випробування, матч зі штовхання стіни.
Починається третій і останній раунд.
На старт.
Увага…
Тараньмо!
Так, є.
-Вони тримають там. -Раз, два!
Раз, два!
Моїм завданням було будь-якою ціною
не дати Сун Піну утримати середню доріжку.
Але…
Раз, два!
Він іде! Сун Піне, давай!
Лишалося тільки втримати позиції. Програти було неможливо.
Тримайте. Добре.
Штовхаймо. Два, три.
Сун Пін міцно стояв на місці, як ми й планували,
а Мін Чже утримував центр.
Тепер ми більше зосередилися на захисті й на аналізі ситуації.
Тримайте!
Давай. Сюди.
Раз, два, три.
Я піду.
-Ні, іди ти, Ин Сіл. -Іди, Дон Хьоне.
Я піду.
Сюди. Усе гаразд.
Підійди й тисни.
Раз, два… Сун Піне.
Раз, два.
-Раз, два… -Залишайся на місці й тримай!
Раз, два!
Раз, два.
-Нумо тиснути. -Добре.
Нижче. Сун Піне, спробуй тиснути далі.
Тут вони слабкі.
Гаразд.
-Наваліться. -Навалімося.
Навалімося і штовхаємо у їхньому ритмі.
-Раз, два! -Поки просто тримаймо.
Нехай Мін Чже веде.
Треба навалитися.
Наші поштовхи найкраще вдавалися
одразу після атаки команди Монголії.
-Молодці. -Добре, раз, два, три.
-Раз, два, три! -Раз, два, три!
-Нижче!
-Раз, два, три! -Раз, два, три!
Нижче!
Добре, раз, два, три.
-Мін Чже. -Раз, два.
Раз, два.
-Раз, два! -Ні, тримай.
Як вони ще примудряються штовхати?
Раз, два, три.
Я не розумів, як вони так тиснуть.
Ми теж викладалися на повну,
але за кожен наш крок уперед вони робили два.
У них була краща техніка, ніж ми очікували.
Раз, два.
-Раз, два! -Ні, тримай.
Енх-Орґіле, треба штовхати. Не можна просто тримати.
Раз, два.
Ні! Сун Піне, опустися.
Ні, не боком! Обличчям уперед!
Добре, тиснімо.
-Раз, два, три. -Тисніть!
Дві з половиною хвилини!
За тобою, Мін Чже.
Веди, як будеш готовий.
-Раз, два, три! -Штовхай.
Відмінно.
Раз, два, три.
-Ще раз. -Раз, два, три.
Тримайтеся.
Кажи, як готовий, Мін Чже.
Раз, два, три.
Я бачив по обличчях команди Монголії, що вони почали нервувати.
Я зрозумів, що перемога наша.
Зробимо поштовх?
Раз, два.
Тримаймо! Давайте, упирайтеся!
Команда Кореї рвонула на нас, і ми відчули, як нас відтісняють назад.
Ми відчули, наскільки вони сильні.
-Трясця! -Так, тримаймося!
Дулґууне, кидай і до нас!
Облиш, біжи сюди!
Нас вибили на другій доріжці й відтісняли.
Тому я сказав товаришам прийти на допомогу.
-Уперед, Орхонбаяре. Раз, два, три. -Три.
Він іде. Я йду.
Іди сюди.
Нам треба ще один! Мін Чже, штовхай!
Штовхай!
Раз, два!
Раз, два, три!
-Півтори хвилини. -Хандсурен, біжи туди.
Давай!
Ось так! Розтягуймося!
Хутко! Швидше!
Давай! Уперед!
Два, три, тиснімо!
Давай!
-Тисни! Раз, два, три! -Ще раз! Раз, два, три!
-Тиснімо. Раз! -Добре, раз!
Потрібен Дон Хьон. Дон Хьон!
Раз, два, три!
Сюди, Мін Чже.
Так, тиснімо. Раз, два.
Одна хвилина.
Раз, два, три, погнали!
-Раз, два. -Давайте, тисніть удвох!
-Ще раз. Раз, два. -Два, три!
Раз, два, три!
Час спливав,
і ми вирішили атакувати центральну стіну, адже вона була найважливішою.
Але…
Ні, ні.
Раз, два.
Добре, тиснімо зараз.
Раз, два, три!
До переможного кінця!
Раз, два, три!
Та бодай тебе.
Треба втримати!
-Тримайте! -Двадцять секунд!
-Розтягуймося! -Біжи туди.
Один біжить!
Тиснвмо, Мін Чже! Раз, два, три!
Раз, два!
Раз, два, три!
Три! Два! Раз!
Є!
Стоп.
Гру скінчено.
Переможцем третього раунду стає
Республіка Корея.
Молодці, народе!
-Чудово! -Краса.
Сун Піне, це все ти!
Це все Сун Пін!
Чорт, Сун Піне!
Сун Піне, ти був неперевершений!
Це все твій поштовх.
Боже, як же важко.
Після гри мої ноги були як желе.
Ми повернулися у форму, відставши, це було таким полегшенням.
Ми несамовито раділи.
Двома найміцнішими стінами Республіки Корея
були Кім Мін Чже і Юн Сун Пін.
Вистачило потужного поштовху Мін Чже, щоб монголи розвалилися.
Він не просто так чемпіон Чхонхаджанса.
Боже, ми їм показали…
міць Південної Кореї.
-Усе гаразд, народе. -Усе нормально.
Усе гаразд.
Нас надто легко відтиснули.
Ми мали шанс, але втратили його.
Ми розпорошилися, воюючи на занадто багатьох фронтах.
Перша гра була програна, але я сказав команді не перейматися.
Залишалося ще два раунди,
тож можна було відігратися.
ФІНАЛЬНЕ ВИПРОБУВАННЯ
Фінальне випробування «Найкращої форми: Азія».
Як переможені у першій грі,
команда Монголії обирає другу гру
Ігри, що залишилися —
безкінечна гра у квача
і тягання залізної кулі.
Отже, квач чи залізна куля?
Цікаво що.
Ми однозначно сильніші.
Я подумав, що тягнути кулю нам вигідніше. Зі стіною була важлива сила, і ми виграли.
Я сумнівався, що вони знову оберуть силову гру,
і припустив, що буде квач.
Що робимо? Якщо ми програємо, усе скінчено?
Так.
Я б сказав, що вони кращі бігуни за нас.
Твоя правда.
Ви ж бачили їх на біговій доріжці, так?
Було завдання на біг задля отримання привілею,
і команда Кореї посіла перше місце.
На доріжці вони були звірами.
-Куля краще. -Зосередимося на ній?
Але ж щойно ми билися з ними на рівних і програли.
Я ламав голову, у якій грі моя команда проявиться краще.
Стратегічну нараду завершено.
Капітане команди Монголії, Орхонбаяре Баярсайхане,
будь ласка, оберіть другу гру.
Що це буде?
Ми обираємо матч із тягання залізної кулі.
Це добре.
Я був напружений і схвильований.
Я знав, що тут важлива вага й вагова категорія,
а в команди Монголії було два доволі важкі гравці.
Це мене й непокоїло.
Знаєте, кажуть: вагову категорію не обіграєш.
Монголія була важчою, я розумів, що у плані сили
з ними важко тягатися.
Знову битва лоб у лоб.
Так, починається.
Беремо залізну кулю?
Так, ми не перебіжимо їх.
Але ж щойно ми билися з ними на рівних і програли.
Там річ була не в силі чи вазі — просто невдала стратегія.
Ми могли виграти, і зараз виграємо.
У плані сили ми теж мали перевагу в цій грі.
Я вирішила, що нам варто викластися й довести свою силу.
Я відчула упевненість, дізнавшись, що буде силова гра.
Я була впевнена в перемозі.
Якби ми виграли другий раунд і виснажили при цьому команду Кореї,
ми мали б перевагу і в безкінечній грі у квача.
«Найкраща форма: Азія».
Друга гра фінального випробування —
матч із тягання залізної кулі.
Гаразд, поїхали.
Покінчімо з цим.
Покінчімо з усім.
Справді виглядає як грудка заліза.
Виглядає важкенько.
Ми маємо прив'язати це до себе?
Там було ще з півдесятка залізних куль збоку.
Я думала, може, нам треба буде тягти всі.
У матчі з тягання кулі всі шість учасників
мають тягти кулі, прив'язані до тіла,
щоб дістатися до прапора на фініші
й збити його руками.
Ми виглядали б, як собаки на прив'язі.
Судячи з кількості упорів, це ледве можливо.
На доріжці загалом п'ять упорів.
Часовий ліміт — три хвилини.
Якщо час спливе раніше, ніж ви зіб'єте прапор — ви програли.
Гра складатиметься з п'яти раундів.
У кожному раунді
вага збільшуватиметься пропорційно
-до загальної ваги команди. -Тобто п'ять збільшень ваги.
У команди Кореї середня вага більша за нашу,
що означало, що їхні кулі
будуть важчі за наші.
Нам це було вигідно.
518 КГ
537 КГ
Обидві країни змагатимуться по черзі у кожному раунді.
ПОРЯДОК ЗА ЖЕРЕБКУВАННЯМ
Якщо у раунді впораються обидві країни, то в наступному їх чекає перегравання.
Цікаво.
А якщо якась країна зазнає поразки, то гра…
негайно завершиться.
Якщо вони завалять, ми маємо виграти.
Якщо врешті переможця не буде,
команди змагатимуться водночас
і переможе та, яка першою зіб'є прапор.
Монгольські воїни,
ви, безперечно, довели свою силу в першому матчі.
Але якими б сильними не були суперники,
ми, корейці, не здаємося
й змінюємо хід подій завдяки витривалості й хватці.
Тому ми станемо остаточними переможцями,
і я гарантую:
це буде фінальний матч цього сезону «Найкращої форми: Азія».
Ми зробимо гру ще цікавішою для вас.
Не розслабляйтеся.
У нас немає права на ще одну поразку,
тож тут ми віддамося.
«Найкраща форма: Азія».
Друга гра фінального випробування.
Перший раунд матчу з тягання залізної кулі.
Перша — команда Монголії.
Чому борець беху четвертий?
-Так. -Що?
Я теж це помітив і здивувався.
Ми думали, що Орхонбаяр стане в центрі,
але ні.
Він був майже в кінці, що стало несподіванкою.
У центрі була Адіясурен.
А також Дулґуун.
Я замислився, який у них план гри.
Оскільки я найвищий, я дістануся фінішу першим.
Дулґууне, потягнися.
-Я дістаю значно вище. -Так.
Ми поставили його в центр, бо в нього найдовші кінцівки.
Це грало нам на руку, бо він першим дістався б прапора.
Адіясурен і я були по обидва боки від нього, щоб брати на себе вагу.
Метою було розподілити силу рівномірно з обох боків.
ПЕРШИЙ РАУНД, 100 КГ
Покажімо їм.
Так, уперед!
Подивимося.
Подивимося, як вони впораються.
На старт.
Увага…
У нас є три хвилини, бігти не треба.
Не біжіть. Ідіть повільно й рівно.
Так, спокійно.
Ідуть повільно.
Хочуть рівного ривка.
Оскільки це був лише перший раунд,
ми вирішили йти рівно, щоб призвичаїтися.
Повільно.
Було не так уже й важко.
Перший раунд був доволі простим.
Я навіть не тягнув, а ми вже тут.
Стоп.
Гру скінчено.
Перший легкий.
-Адже це лише 20 % ваги. -Так.
Мабуть, досить легко.
Команда Монголії впоралася.
ПЕРШИЙ РАУНД
Перший раунд матчу з тягання залізної кулі.
Далі — Республіка Корея.
Ми теж маємо просто призвичаїтися.
-Усім тягнути разом. -Так.
Це майже те, що я роблю постійно,
тож я знав, що точно не підведу команду.
Визначмо позиції. Хто в центрі?
-Мін Чже. -Іди в центр.
Мін Чже, іди в центр. Отак.
Ви маєте стати на кінцях.
Оскільки нас було шестеро,
сила могла розподілятися у формі Y, ось так.
Тож ми вирішили поставити в центр найсильніших.
План був використати найсильніших гравців як опору.
Подивимося, як вони це зроблять і яка в них техніка.
ПЕРШИЙ РАУНД, 110 КГ
Їхня куля на 10 кг важча за нашу.
На старт.
-Зробімо це. -Призвичаїмося.
Увага…
Поки що легко.
Це все? Справді легко.
Я зрозумів, чому монголи навіть не спітніли.
Схоже, команда Кореї
докладала стільки ж зусиль, скільки й ми.
Гаразд, хапай.
-Занадто просто. -Так, чудово.
Стоп.
Гру скінчено.
Команда Кореї впоралася.
ДРУГИЙ РАУНД
ДРУГИЙ РАУНД, 180 КГ
ДРУГИЙ РАУНД, 190 КГ
Другий раунд.
Перші — команда Монголії.
-Правою, лівою. -Раз, два.
Вага у другому раунді не здавалася іншою, ніж у першому.
Команда Монголії впоралася.
Другий раунд.
Далі — Республіка Корея.
Крокуймо швидко.
Чудово.
Другий раунд теж був легким.
Раз плюнути.
Команда Республіки Корея впоралася.
Третій раунд тягання залізної кулі. Перші — команда Монголії.
Раз, два.
Пригніться.
Уперед.
Вони намагаються повзти.
Якщо нахилитися, важіль більший.
У третьому раунді вага побільшала,
тож я запропонував спробувати повзти разом.
Лише доторкнися.
Команда Монголії впоралася.
Треба нахилятися для важеля.
Безперечно.
Третій раунд.
Далі — Республіка Корея.
Раз, два.
Пішли.
-Добре. -Пригніться.
Ми зрозуміли, що треба понизити центр тяжіння.
-Раз, два. -Раз, два.
-Вони роблять те, що й ми. -Так.
У третьому раунді ми вже почали відчувати вагу.
Гаразд, звали.
Команда Республіки Корея впоралася.
Вага зараз збільшиться.
ЧЕТВЕРТИЙ РАУНД
Починаючи з цього раунду, буде дуже важко.
Три кулі?
Трясця, їх три.
Уже три кулі, тож буде важче.
Так, важко доведеться.
Я хвилювалася. Вага збільшувалася швидше, ніж я думала.
Четвертий раунд мав бути справді важким і вимагати багато витривалості.
Четвертий раунд тягання залізної кулі.
Перші — команда Монголії.
Почнімо повзти після першого упору.
Треба вчепитися і врізатися в опори.
Спробуйте загрібати.
Так, використовуйте опори як важіль.
На старт.
360 КГ
Я дуже сподіваюся, що вони провалять.
Якщо вони провалять, це наш шанс.
Увага…
Я впевнений, що ми зможемо подолати будь-яку вагу.
Раз, два, три.
Раз, два, три. Униз.
Раз, два.
Тоді я запанікувала.
Це було важче й складніше, ніж я очікувала.
-Мабуть, так важко. -Так.
Значно важче.
-Раз, два. -Раз, два.
Раз, два.
Отак.
На четвертому раунді стало виснажливо. Повзли повільно, ледь тримаючись за опори.
-Раз, два. -Тягнися!
Вони рухаються вперед.
Тягнися!
Ми не могли тримати один ритм, повзучи.
Не могли добре збалансувати силу.
Було дуже важливо, щоб усі тягнулися з однаковою силою,
але це було нелегко здійснити.
-Раз, два, три! -Уперед!
Збивай.
Витягнися!
-Гру скінчено. -29 секунд.
-Уже так важко. -Так.
Команда Монголії впоралася.
ЧЕТВЕРТИЙ РАУНД
Ми не тягнемо синхронно.
-Так. -Оце зараз і є наша проблема.
-Робимо кожен своє. -Треба рахувати вголос.
-Треба рухатися разом. -Ми не злагоджені.
Ідемо кожен у своєму темпі.
Хтось має тримати нас вирівняними.
Так це не робиться.
Вони мали б кричати: «Раз, два! Раз, два!»
Так рухаєшся в ритмі.
Нам потрібно координувати кроки й рухатися в одному темпі.
Четвертий раунд тягання залізної кулі.
Наступна — Республіка Корея.
Зробімо це.
Підлаштовуйтеся під сусіда.
На старт.
-Вони рушають. -Так.
Уважно стежмо.
Я сподівався, що команда Кореї схибить.
Думав, може, вони не впораються.
Увага…
Ми не могли дозволити собі помилитися.
Я намагалася зосередитися на завданні.
Зачепися стопами в опору. Отак.
Отак.
-Раз, два. -Раз, два.
-Добре, раз. -Два.
Дідько.
-Раз, два. -Раз, два.
Я не очікував, що торс так підніме вгору.
Це було дуже важко контролювати.
Було важко знайти точку опори.
-Раз, два. -Два.
-Нижче. -Нижче.
-Раз, два. -Раз, два.
Було важко.
Я намагалася нахилитися вперед, щоб просунутися, але не могла.
-Упирайтеся ногою. -Відштовхуйтеся стопою.
Бачите, як із країв відстають?
У дівчат немає сили для цього.
Так.
-Упирайтеся ногою. -Відштовхуйтеся стопою.
Хотіли координувати кроки й тягнути однаково.
Виявилося, що нам не вдалося добре злагодитися.
Хапай.
-Збивай. -Хапай.
Є!
Чорт, важко.
-Гру скінчено. -Ми лиш трохи швидші.
-Ми швидші на секунду? -Так.
Республіка Корея впоралася.
-Десь такий час, як у нас. -Так.
Важко.
Як же важко було.
Цікаво, як у команди Монголії це вийшло.
Я зрозумів, що всі гравці-монголи
надзвичайно сильні та їх не слід недооцінювати.
-Ми не були злагоджені. -Так.
Ми не змогли здобути важіль, бо не діяли злагоджено.
Коли це так, ми просуваємося.
Це так важко.
У четвертому раунді
це стало відчутно в підколінних сухожиллях і литках.
Я й трохи захекалася.
Це було лише початком, попереду чекав важкий шлях.
Зараз вагу буде збільшено.
Їх тепер чотири, народе.
Тепер чотири.
П'ятий раунд був найважчим.
Я трохи хвилювалася,
наскільки це буде важко і чи впораємося.
Обіцяло бути жорстко.
5-Й РАУНД, 410 КГ
Це лякало. Я не був упевнений, що ми зможемо.
П'ятий раунд тягання залізної кулі.
Перші — команда Монголії.
Тиснімо до кінця.
Раз, два.
На старт.
Увага…
Не біжіть.
Було жорстко.
Наче намагатися зрушити гору.
Ми не могли просунутися вперед, як би не старалися.
Раз, два!
На вигляд вкрай важко.
Навіть дивитися виснажує.
Рухайтеся разом! Стопи в пісок!
-Раз, два. -Раз, два.
-Раз, два! -Синхронно, руками й ногами!
-Раз, два! -Два!
-Раз, два! -Раз, два!
-Ще раз! -Гаразд.
-Раз, два! -Раз, два!
Ми всі мали докладати зусиль і йти в ногу.
Два!
Урешті все зведеться до того, яка команда більш злагоджена
і краще використає інерцію для перемоги.
Вони рахують усі разом.
Так вони зберігають ритм, а це ключове.
Звісно, ми були впевнені.
Усе йшло за планом.
-Раз, два! -Раз, два!
Тягнися до нього!
Стійте, в мене немає важеля.
Упирайся ногою отут.
Усі впирайтеся.
-Раз, два. -Раз, два.
Тягнися.
-Раз, два. -Майже дісталися, та це нелегко.
Останній ривок найважчий.
Попереду вже не було опор.
Фінішна лінія була зовсім поруч, але ми більше не могли зрушити вперед.
Ідіть! Використайте мене як якір.
Тримайте його.
Схопіть ноги Орхонбаяра!
Усі впирайтеся ззаду в його ноги.
-Зараз. -Він зафіксувався.
-Раз, два, три! -Раз, два, три!
-Два, три! -Два, три!
-Ми вже там? -Ні.
Ще 54 секунди.
Я панікував, що не встигнемо дотягнутися.
-Усі разом, усі! -Добре.
-Раз, два. -Раз, два.
Не дістану.
-Ще раз! -Ще раз!
-Раз, два. -Раз, два.
Ну ж бо, вперед!
-Раз, два. -Раз, два.
Ще було 35 секунд.
Гру скінчено.
Команда Монголії впоралася.
Вони змогли.
Ще лишилося 35 секунд.
Коли я дивився, як команда Монголії видає максимум,
зрозумів, що кулі вкрай важкі.
П'ятий раунд.
Наступні — Республіка Корея.
Ми впираємося ногами і рахуємо до двох разом?
-Рахуємо до трьох. -Рахуємо до трьох.
Мін Чже, штовхай до кінця.
Головне — слухати Амотті і відштовхуватися так.
Мін Чже, будь уважним. Ти головний.
На старт.
Уперед. Ми впораємося.
-Буде важко, тож будьте готові. -Увага…
Гаразд, ідемо повільно.
Закріпіть стопи й опускайтеся. Добре.
Опустіться. Гаразд. До справи.
Раз, два, три.
-Ось так. -Тепер упріться ногою.
-Раз, два, три! -Раз, два, три!
Гаразд, отак.
-Раз, два, три! -Раз, два, три!
-Заждіть. -Стійте.
Ну ж бо, програйте.
-Заждіть. -Стійте.
Ми були абсолютно безпорадні.
Ми нічого не могли зробити,
бо не мали у що вчепитися.
Трясця.
У п'ятому раунді
я подумала, що наплутали вагу.
Настільки важкими були кулі.
Та якби Мін Чже показав усе, на що здатен, ми точно перемогли б.
За планом Мін Чже мав дати нам знати,
ми — підготуватися і йти ва-банк.
Гаразд. Готові?
-Раз, два, три! -Раз, два, три!
-Добре. -Добре.
-Три! -Три!
-Добре. -Добре.
-Рухаються вперед. -Вони рухаються.
-Раз, два, три! -Раз, два, три!
Ми вже близько.
Мін Чже, викладися.
Раз, два, три.
-Раз, два, три. -Раз, два, три.
-Чудово. -Упирайтеся в опори.
Якби ще потягнутися, я б майже дістала.
Це зводило мене з розуму.
Тоді Сун Пін…
Не піднімайтеся.
…притиснув мені зап'ясток.
-Раз, два, три. -Раз, два, три.
-Добре. -Добре.
-Є. -Добре.
-Раз, два, три. -Раз, два, три.
-Схопися рукою. -Так.
Тут я відчув, що ми не просуваємося.
Щось було не так.
Здавалося, що зусилля не скоординовані.
Уприся ногою, Мін Чже.
Усе гаразд, уприся.
Уприся, Мін Чже. Давай.
-Стій, я… -Тисни в пісок.
Нога зісковзнула.
Нога, яка тримала упор, зісковзнула.
Раз, два, три.
Я лежав обличчям униз, вчепившись лише руками, щоб мене не відтягнуло назад.
Гаразд.
Уприся, Мін Чже. Давай.
Мін Чже, уприся ногою.
Усе гаразд, уприся.
Тримайся.
Коли я хотів упертися,
мене підіймало й сунуло назад.
-Можете… -Ми тебе тримаємо.
-Усі підтягнімося вперед. -Раз, два, три.
-Отак. -Добре.
-Уперся? -Так.
Добре.
Вони підходять до відрізка, який нам дався найдовше.
-Того жорсткого? -Так.
-Раз, два, три! -Раз, два, три!
-Раз, два, три! Добре. -Раз, два, три!
-Три! -Три!
-Маємо вкласти силу. -Викладімося.
Мін Чже, втискай ноги.
Занур їх.
Тримайся в позиції.
Вкладіть силу.
-Раз, два, три! -Три!
Є! Отак.
Ще поштовх.
-Раз, два, три! -Раз, два.
-Раз, два, три! -Два, три!
Ще один.
-Раз, два, три! -Раз, два, три!
-Дивіться. -Ось воно.
-Останній раз. -Ми вже майже там.
-Раз, два, три! -Раз, два, три!
Так!
Так само.
Рекорд той самий.
-Результат той самий. -Тридцять п'ять.
Команда Республіки Корея впоралася.
Ніздря в ніздрю.
-Час однаковий. -Так, до секунди.
-Це важче, ніж я думав. -Так.
Думали, що переможемо з відривом, натомість нас розбили.
Мабуть, через те, що і ми, і команда Монголії були фіналістами.
Ми наче користувалися схожою тактикою у штовханні стіни.
Виявилося, що ми досить рівні й за силою.
За такої різниці ми не могли дати їм вирватися.
Ми були практично рівні з командою Кореї,
тож відчувалося, як хода по лезу ножа.
-Головне, хто перший дотягнеться? -Так, хто зіб'є.
У обох рекорд — 35 секунд, тож вирішальною може стати одна секунда.
-Точно. -Так.
Маємо бігти до фінішу якнайшвидше.
Треба виграти час на старті.
Знаєш той момент, коли відчуваєш, що тебе підіймає?
-Тоді й треба тиснути. -Так, слід штовхати.
Мін Чже, минулого разу ти лежав майже плазом.
Так не вичавиш силу.
Коли тулуб притиснуто до землі, важелю немає. Треба трохи піднятися.
Тримався лише руками?
-Ноги не впиралися. -Так.
Якщо не можеш впертися ногою ось так,
-втискай й зафіксуйся. -Зрозумів.
Я налажав у п'ятому раунді,
тому страшенно боявся наламати дров іще раз
і зосередився на відчутті піску під руками й пальцями ніг.
Рахунок між командами Монголії та Республіки Корея рівний.
Зараз почнеться плейоф.
Трясця, зводиться до цього.
У плейофі
обидві країни стартують одночасно
і та команда, що першою здобуде прапор, переможе.
Кожна команда тягнутиме ту вагу, що й у попередньому раунді.
430 КГ, 410 КГ
Достатньо секунди.
Усе вирішить мить.
Реванші — це наше.
Не давайте їм шансів.
Команда Монголії втрачала надію, тож ми вирішили добити її й не давати пощади.
Ми не могли допустити квача.
Мали закінчити все тут і зараз.
-Республіка Корея! -Уперед!
Наша мета — перемогти в плейофі.
Кожен із нас іде з настроєм «все або нічого».
Ми справді хочемо показати клас.
Воїни!
-По конях! -По конях!
-Уперед. -Фокус на нашій грі.
На старт.
Останній раунд.
-Спочатку біжимо. -Добре.
Увага…
Ми покажемо швидкість монгольських воїнів.
Швидко переможемо, щоб урвати звання чемпіона.
План був добігти до першого упору,
а тоді впертися й почати тиснути.
-Раз, два, три! -Раз, два, три!
План був добігти до першого упору,
а тоді стати на коліна й почати тиснути.
Ніби якась надлюдська сила смикнула мене назад.
Нічого. Уставайте!
Я знову стала обличчям до землі й тягнула вперед разом з іншими.
Хапайтеся руками за упор.
-Раз, два, три. -Раз, два, три.
Здавалося, що ми йдемо ніздря в ніздрю
і між нами взагалі немає розриву.
Усі тримаються?
Тримайтеся міцно.
Раз, два, три.
Так, ось так!
-Раз, два, три! -Раз, два, три!
Так, ось так!
-Раз, два, три. -Раз, два, три.
Чіпляйся руками. Раз, два, три.
-Раз, два, три. -Раз, два, три.
Ми наче стали одним цілим.
Саме тоді, мабуть, наша сила була найбільш злагодженою.
Раз, два, три.
Я робив маленькі кроки, як радив Сун Пін, і зміг дуже легко просуватися.
Раз, два, три.
Чіпляйся руками. Раз, два, три.
-Раз, два, три. -Раз, два, три.
-Раз, два, три! -Три!
-Добре йдемо. -Працюйте ногами.
-Раз, два, три. -Раз, два, три.
Ми вичавимо останні краплі сили, щоб виграти.
-Раз, два, три! -Раз, два, три!
Прапор був лише за один упор від нас.
Залишався ще один крок,
і ми б забрали перше місце.
Ми відчайдушно дерлися вперед з усіх сил, щоб здобути перемогу.
Раз, два, три.
-Ще трішки! -Раз, два, три!
Ну ж бо!
Раз, два, три!
-Ще трішки! -Раз, два, три!
Раз, два, три.
Хапай!
Як вони так швидко дісталися?
Гру скінчено.
Перемогу здобуває команда Республіки Корея.
-Ми перемогли! -Ми перемогли!
Божевілля.
Вага звалювала нас на спини,
але ми були такі щасливі.
Ми відпустили й переплуталися,
сміючись, як діти. Ми були на сьомому небі.
Ми нарешті здобули перемогу.
Це було наче сон.
Я такий щасливий, що й не знаю, як висловити це словами.
Я не могла повірити, що наша команда перемогла.
Я була в захваті.
Ми пройшли чимало.
-Краще, ніж раніше. -Знаю.
Виступили краще, ніж раніше.
Краще, але все одно прикро.
Команда Кореї була просто шаленою.
Я не очікував такої швидкості.
Я глянула на годинник, щойно пролунав свисток.
Вони фінішували за хвилину.
Мабуть, я трохи недооцінив команду Кореї.
Вони сильніші, ніж я думав.
Прикро, та я так пишаюся своєю командою.
Дуже.
Ми доклали максимум зусиль,
тож ні про що не шкодую.
Жодних шкодувань.
Ми пройшли дуже далеко, були класні матчі.
«Найкраща форма: Азія».
Переможець фіналу —…
команда Республіки Корея.
О боже.
-Відмінна робота. -Дякуємо.
-Вітаємо. -Дякую.
-Ви неймовірні. -Дякуємо.
-Крутий бій. -Вітаю.
Капітане команди-переможця, Кім До Хьон із Республіки Корея,
поділіться враженнями від перемоги.
Насамперед я досі не можу в це повірити.
У нас було чимало складних моментів,
я досі не вірю, що ми це зробили.
Але понад усе,
змагаючись із командою Монголії у фінальному випробуванні,
я зрозумів, наскільки вони сильні.
Ми не могли розслабитися.
Я вдячний, що ми брали участь в цьому епічному двобої.
Також хочу подякувати своїм товаришам по команді.
Я просто в захваті.
Здуріти можна.
І команда, що посіла друге місце.
Капітане команди Монголії Орхонбаяре Баярсайхане,
поділіться своїми думками.
Упродовж усього цього шляху нашою єдиною метою була перемога.
Хоч ми й не змогли її здобути,
але ми отримали новий досвід, знайомства,
і дізналися нове в цьому змаганні.
Дякую.
Хоч наша команда й програла,
наш прапор залишився стояти.
Побачивши це,
я підійшов і віддав йому шану.
-Наш прапор усе ще стоїть там. -Твоя правда.
Ми не збили його навмисно.
«Найкраща форма: Азія».
Усі випробування завершені.
Команда Монголії, що посіла друге місце у фінальному випробуванні,
ваше останнє слово
перед знищенням торсів.
Я хочу щиро привітати команду Республіки Корея з перемогою.
І дякую товаришам, що пройшли цей шлях зі мною.
Я ні про що не шкодую.
Ми билися відчайдушно,
і я пишаюся своєю командою.
Команда Кореї виявилася сильнішою, ніж я думав.
Хочу подякувати їм
за усвідомлення, що нам треба стати міцнішими.
Ми віддали всі сили й билися відважно.
Я хочу сказати, що ні про що не шкодую.
Наш лідер, Орхонбаяр, завжди нас підтримував і…
Якщо чесно,
коли на початку шоу я побачила гравців інших країн,
здалося, що я не така вже сильна.
Але я не дозволила собі
зануритися в песимістичні думки про вибуття,
бо повністю вірила в товаришів.
-Енх-Орґиле. -Так?
Думаю, можемо ще тримати!
Звісно, можемо.
Тож я виклалася повністю заради них.
Віддала всі сили в кожному випробуванні.
Молодці, народе! Чудово!
Зрештою, думаю, я показала, наскільки сильні
монгольське дзюдо та дзюдоїсти.
Представляти Монголію на змаганнях було прекрасно.
Для мене це велика честь — представляти Монголію й монгольський цирк.
Десять років я думав,
як можу застосувати свої таланти,
які межі моїх фізичних та ментальних здібностей,
наскільки я витривалий.
Це шоу на виживання, «Найкраща форма: Азія»,
стали ідеальною нагодою знайти відповіді.
Я впевнений, що це змінить моє життя.
Побачимося, друже.
Я на цьому не зупинюся й не здамся.
Працюватиму ще наполегливіше.
Обіцяю.
Боже, у мене сльози.
Найголовніше, що я винесла,
це те, що не обов'язково вигравати у всьому й бути найкращим.
-Раз, два, три! -Раз, два, три!
Важливо те, як ти впораєшся з цим,
що ти відчуваєш,
чого навчаєшся,
і люди…
з якими ти борешся разом і розділяєш пам'ятні моменти.
Ось що має значення.
Надіюся, всі відчули гордість і радість бути монголом
і зможе винести лише позитив із цього досвіду.
Дякуємо всім, хто нас підтримував
на цьому шляху.
Що ж, от і все.
Тепер чемпіони, команда Республіки Корея, поділяться своїми враженнями.
Я в ММА вже близько 20 років,
але жодного разу не виграв ані чемпіонського поясу, ані золотої медалі.
Я дорікав собі,
гадаючи, чи я недостатньо майстерний, чи невезучий.
Але цей торс для мене цінніший, ніж будь-який пояс чи медаль.
Я берегтиму його
і з вдячністю продовжу тренуватися ще старанніше.
Боже…
Тепер до мене доходить.
Це нереально.
Пам'ятаю кожну мить.
Мої товариші билися на повну на кожному кроці.
Республіка Корея!
Уперед!
Зчіплюйтеся. Заходьмо.
Досі відчуваю себе слабким.
Раз, два, три.
Відчуваю, що сам по собі не сильний…
але стаю сильнішим із командою.
Республіка Корея!
Уперед!
Думаю, цей зв'язок і привів нас до перемоги.
Об'єднавшись як команда…
-Раз, два, три! -Раз, два, три!
…з кожним моментом…
-Ми сильні. -Тепер це психологічна гра.
…і долаючи кожну перешкоду,
я відчувала, що ми сильніші.
Матч «хто провисить найдовше»
повністю вибив мене з колії і морально, і фізично.
Моя впевненість серйозно похитнулася після цього,
я зрозуміла, що мені ще рости.
Мені так шкода.
-Не вибачайся. -Ти виклалася.
Ти віддала всі сили. Ти була неймовірна.
Але мої товариші підбадьорювали мене
і неймовірно підтримували своїми словами
і просто тим, що були поруч.
Це допомогло мені стати сильнішою й витривалішою.
Мін Чже, ти молодець.
Ти був надзвичайним.
Ти чудово впорався.
Відчуваю, що це був життєвий урок,
тож я можу лише подякувати.
Ти майже дійшов!
Я навчився не здаватися…
і викладатися на повну.
-Молодці, народе! -Клас!
Я повернуся на піщану арену ссіриму,
але пісок, по якому я ходив тут, залишиться незабутнім спогадом.
У другому сезоні я переживав цю радість один.
А цього разу можу ділитися нею з товаришами по команді,
і я дуже радий цьому.
Розділити цю перемогу з командою,
як і весь цей час, було справжньою радістю.
Республіка Корея!
-Горді й сильні! -Горді й сильні!
Ми, команда Республіки Корея, захистили свої торси…
і честь нашого прапора.
«Найкраща форма: Азія».
Протягом усього конкурсу ми досліджували різні фізичні дані
у пошуку найбільш ідеальних.
Наші пошуки вершини фізичної досконалості,
незалежно від статі, віку чи раси…
триватимуть і далі.
КОМАНДА ТАЇЛАНДУ
СУПЕРБОН
ДЖЕЙМС
САН
АНУХА
ПЛОЙ
ДЖАР
КОМАНДА ІНДОНЕЗІЇ
ІҐЕДЗ
МАРКУС
ДЖЕРЕМАЯ
ҐЛЕНН
ІСАЇ
ФІНА
МАРІЯ
КОМАНДА ФІЛІППІН
ПАК'ЯО
МАРК
РЕЙ
КОВНІ
ЕРНАНДЕС
РОБІН
ЛАРА
КОМАНДА ТУРЕЧЧИНИ
РЕДЖЕП
АНИЛ
АЛІ
ОҐЕДАЙ
ЯСЕМІН
НЕФІСЕ
КОМАНДА АВСТРАЛІЇ
РОБЕРТ
ЕДДІ
ДОМ
ЕЛОНІ
КЕЙТЛІН
АЛЕКСАНДРА
КОМАНДА ЯПОНІЇ
ЮСІН
ЙОСІО
СОЇЧІ
КАЦУМІ
НОНОКА
КАНА
КОМАНДА МОНГОЛІЇ
ОРХОНБАЯР
ДУЛҐУУН
ЛХАҐВА-ОЧИР
ЕНХ-ОРҐІЛ
ХАНДСУРЕН
АДІЯСУРЕН
КОМАНДА РЕСПУБЛІКИ КОРЕЯ
КІМ ДОН ХЬОН
АМОТТІ
ЙОН СУН ПІН
КІМ МІН ЧЖЕ
ЧАН ИН СІЛ
ЧХВЕ СОН ЙОН
Переклад субтитрів: Ганна Волошина