Undertekster er farvekodet efter land. Indstillingen kan ikke ændres.
Det sidste land, der går videre til finalen, er…
ANDENPLADSEN
…Team Mongoliet.
Vi er nået til finalen i Physical: Asien.
Det er helt vildt.
Mine holdkammerater har kæmpet så hårdt. Jeg er virkelig taknemmelig for dem.
Kampen er slut.
Det hele er takket være din geniale idé.
Team Mongoliets sluttid er 25 minutter og 15 sekunder.
-Vi var lidt bagefter. -Det var 25 minutter og 15 sekunder.
…Team Mongoliet.
Det var ærgerligt.
Sådan er det bare.
Team Japan…
…kunne ikke gennemføre opgaven og er derfor elimineret.
Gennemførte de den ikke?
Hvad?
-De lukkede ikke porten. -De har nok ikke hejst broen op.
-Jeg er så frustreret. -Vi gjorde vores bedste.
En, to.
-Pis. -Hvad sker der?
Hvad sker der?
Den sad fast halvvejs og rykkede sig ikke.
Lige meget hvor hårdt vi trak, rykkede den sig ikke en millimeter.
Prøv at hoppe og trække.
-Hvad? -Måske er det ikke sådan?
Hvordan skal vi få den lukket mere?
-En, to! -To!
Vi trak med alt, hvad vi havde i os.
Og uret tikkede videre.
Den rykker sig slet ikke.
Vi gik i panik.
Vi var helt på bar bund.
Den kommer lidt op nu!
Jeg frygtede, vi ikke ville klare opgaven.
Fem minutter. Det er alt, vi har.
Vi giver ikke op. Vi kæmper videre.
-En, to! -Lad os vise, hvad vi er lavet af!
Den rykker sig ikke.
Bliv ved til det sidste!
Kampen er slut.
-Vi gjorde alt. -Ja, det havde ikke hjulpet.
-Flot. -Godt kæmpet. Er du okay?
-Tak. -Tak.
Vi endte med
at løbe tør for tid, før vi fik broen lukket.
Mine kræfters begrænsninger ramte mig virkelig hårdt i det øjeblik.
Som holdkaptajn følte jeg mig frustreret og magtesløs.
Physical: Asien.
Team Japan er blevet elimineret fra Physical: Asien.
Alle holdmedlemmer skal nu smadre deres egen torso.
Sydkorea og Japan-opgøret kom aldrig.
Vi kom her for at vinde og var sikre på sejr i Physical: Asien.
-Godt gået! -Tak!
Men Team Japan står her besejret.
Men vi vil rejse os over dette nederlag.
Det var en ære at kæmpe ved jeres side som jeres leder.
Jeg takker jer inderligt.
Alle viste mig så stor tillid.
Det ser godt ud, Nonoka.
-Kom så. -Du kan godt.
Efter at have deltaget i Physical: Asien har jeg lært,
at jeg ikke er alene, og jeg vil altid værdsætte min tid her.
Det er et kæmpe nederlag at forlade det sådan her.
Der er sket meget under det her forløb,
og takket være mine holdkammerater kunne jeg fortsætte uden at give op.
Jeg er sikker på, at jeg er blevet stærkere af det her.
Vi var utvivlsomt det bedste hold her.
Jeg vil gerne takke Physical: Asien for en så spændende oplevelse.
Det var fantastisk.
Jeg overgik mine egne grænser.
Ham baseballfyren var utrolig.
Han var fantastisk.
Det gør ondt at forlade det sådan her, men en ægte styrkeprøve er…
Flot!
Skub ham.
…ærefrygtindgydende
og en smuk ting.
-Sådan! -Ja, sådan!
Min oplevelse her var en påmindelse om det.
Tak.
Selv hans tale er velformuleret.
-Han er baseballspiller. -Ja.
Vi seks gav alt, hvad vi havde i os.
Vi kæmpede side om side i Physical: Asien under det japanske flag.
Vi er blevet mere som familie end holdkammerater,
så jeg føler lidt…
Det føles, som om der er et stort tomrum i mit hjerte.
Jeg savner dem allerede.
Trods alt var det et privilegium at være en del af holdet.
Vi kæmpede med alt, vi havde.
Så vi vender hjem til Japan med oprejst pande.
En, to, tre!
-Kom så, Japan! -Kom så, Japan!
Stå ret! Buk!
Buk!
-Tak! -Tak.
-Tak.
-Tak, Dong-hyun. -Okami.
Det er trist. Held og lykke i finalen.
-Tak! God kamp! -Godt klaret.
-Tak. -Tak.
PHYSICAL: ASIEN
12. DEN ULTIMATIVE DYST
Hvad foregår der?
Det var det, jeg kunne dufte.
Hvad er det her?
Sikket festmåltid.
Lækkert.
-Et festmåltid. -Det ser lækkert ud.
-Er det mongolsk mad? -Det tror jeg.
Åh, mongolsk mad.
Når vores hold når finalen, laver vi khorkhog.
Jeg vil have kogt oksekød og buuz.
Det er retter, jeg kan lide.
Goulash.
-Er det mongolsk mad? -Smag det.
-Det her hedder buuz. -Er det godt?
Det er lækkert.
-Det er khorkhog. Ja, khorkhog. -Khorkhog.
Mad får mig altid til at smile.
Det må være koreanske retter.
Mit sidste måltid?
-Jeg vil have ginseng-kyllingsuppe. -Ris i gryde.
Jeg ville vælge svinekød og kimchi-gryde.
-Se den kimchi med svin. -Det ser godt ud.
Der er kyllingesuppe.
Det ser godt ud.
Se der. De har lavet ris i gryde.
Det mindede om Den Sidste Nadver.
Når nogen får et overdådigt måltid i film og dramaer,
ender de ofte med at dø.
Velbekomme.
-Velbekomme. -Velbekomme.
Jeg var begejstret for at få mongolsk mad før finalen.
Det fyldte mig med motivation og energi.
Det er lidt sjovt, at vi spiser sammen
med vores rivaler lige før kampen.
Lammekødet smager godt.
Det smager rigtig godt.
Spis løs. I bliver snart knust.
Mens vi spiste, var den psykologiske krig allerede i gang.
Jeg kunne mærke deres blikke,
mens de analyserede, hvor selvsikre eller nervøse vi var.
Jeg kunne se, de holdt øje med os.
Hvordan tror I, de lukkede vindebroen?
Jeg ved, at de er stærke. De får styrken fra kimchi.
Team Mongoliet er virkelig stærke.
Jeg havde ikke regnet med, at de ville nå finalen.
Nej.
Khandsuren.
Havde du regnet med at se os i finalen? Så du det komme?
Jeg vidste det. Vi forventede at møde jer her.
Hvad tænkte I? Troede I, vi ville vinde?
-Hvad tænkte de? -Deres mening?
Hvis jeg skal være ærlig, så nej. Det troede jeg ikke.
Jeg troede bare, I var heldige,
men nu kan jeg se, at I virkelig er et stærkt hold.
-De troede, vi var heldige asener. -Vi er jo lidt heldige.
Vi holdt øje med Team Sydkorea under hele måltidet.
Jeg ville ikke afsløre noget over for Team Mongoliet.
Jeg kunne mærke, at Orkhonbayar havde præcis samme tanke om os.
Tænk, at vi sidder ansigt til ansigt og spiser med en milliard won på spil.
Et hold går tomhændet hjem, mens det andet vinder en milliard won.
Jeg er ikke nervøs for kampen, men hvordan vi skal tælle alle de penge?
De er sjove.
De tog glæderne på forskud,
selv om vi ville løbe med sejren.
Hvad ville I gøre med pengene?
Hvis vi vinder kampen og præmiepengene,
vil vi bruge dem på at invitere jer en tur til Mongoliet.
…vil vi bruge dem på at invitere jer en tur til Mongoliet.
Hvor rørende.
Lad os give alt, hvad vi har, i denne finale.
Lad os ikke fortryde noget.
Lad det være en episk finale.
Jeg er spændt, for jeg tror, at det bliver meget tæt løb.
Med hensyn til den Mongoliet-tur, vil vi gerne besøge jer med sejren i hus.
…vil vi gerne besøge jer med sejren i hus.
Den sidste dyst i Physical: Asien.
Hold da op, vi er nået til sidste dyst.
Deltagere, træd venligst ind i arenaen.
Okay. Så er det nu.
Godt så.
Sidste dyst.
SIDSTE DYST
Physical: Asien.
Deltagere fra Team Sydkorea og Mongoliet,
træd venligst ind i arenaen til den sidste dyst.
-Hvad er det her? -Hvad er det her?
-Det er en bane. -En bane.
-Der er en bane. -Jeg tror, vi skal løbe.
Der er en kasse.
Det ser ud til, vi skal skubbe dem.
Vi trådte ind på en stor, rund bane med tre store kasser.
-Vi skal nok skubbe de kasser, ikke? -Det tror jeg.
Der er også kugler derovre.
Der er reb og en metalkugle.
Se alle de karabinhager på den. Måske skal vi slæbe den derover?
Du har ret.
Jeg aner det ikke.
-Jeg har ingen anelse. -Nej.
Jeg kan ikke greje det.
Jeg troede, der kun var én kamp,
men der var mange forskellige ting.
Der var noget, der lignede en kugle, en væg på den ene side,
en bane og en masse forskellige ting. Det hele var en finale værdig.
De to lande, der er nået til sidste dyst, er
Team Sydkorea…
…og Team Mongoliet.
Kun det land, der viser det bedste samarbejde
og holder ud til det sidste,
bliver kåret som landet med den mest perfekte fysik.
Det land, der står tilbage som vinder af sidste dyst,
vinder…
…en milliard won.
Selvfølgelig betyder præmiepengene noget.
Men æren ved at vinde
og give Sydkorea førstepladsen ud af otte asiatiske lande
er det, jeg kæmper for.
Jeg vil tage sejren hjem til Mongoliet.
Den her sejr skal være vores.
Her kommer en sidste tale fra Sydkoreas holdkaptajn, Kim Dong-hyun.
Som jeg sagde i min første tale i Physical: Asien,
så tror jeg, at fysisk styrke udspringer fra sindet.
Vores vilje og mentale styrke har bragt os hertil.
Vi har konstant kæmpet, indtil vi kunne smage blod.
Denne gang kæmper vi til det sidste, indtil vi kaster blod op
for at vise den styrke, vi koreanere har.
Jeg tror på, at vi vinder det her.
Vi er alle stærke hver for sig,
men endnu vigtigere er vi et utroligt sammentømret hold.
Vores samarbejde vil føre os til sejren.
Her kommer en sidste tale
fra Mongoliets holdkaptajn, Orkhonbayar Bayarsaikhan.
Vi er nået hertil ved at klare hver eneste udfordring
som et samlet hold med ét fælles mål.
Vi kom udelukkende for at vinde.
Derfor kæmper vi med alt, hvad vi har, til der ikke er mere tilbage.
Vi vinder det her.
Nu gør vi det.
Vi er her kun for én ting,
og det er sejren.
Vi giver alt, hvad vi har i os.
Jeg håber, begge hold giver alt, så det bliver et opgør, vi aldrig glemmer.
Den sidste udfordring i Physical: Asien bliver nu afsløret.
Den sidste dyst er…
…6 versus 6-kampen.
Okay, det er perfekt.
6 versus 6-kampen…
…består af i alt tre kampe.
Tre? Seriøst?
-Lad os vinde alle tre. -Tre?
Udføres de samtidig?
Alle seks holdmedlemmer
deltager
i hver af de tre kampe.
At gå all in i 6 versus 6-kampen er til vores fordel.
Det første land, der vinder to ud af tre kampe
i Physical: Asien,
bliver kåret som den endelige vinder.
Den første kamp
er vægskubskampen.
I denne kamp vinder det land, der skubber væggene fra midten
og længst ind i modstanderens zone.
Det handler om råstyrke.
Det er en styrkekamp. Ligesom omvendt tovtrækning.
En styrkeprøve uden lige.
Den anden kamp
er jernkugleslæbekampen.
I denne kamp slæber alle seks holdmedlemmer jernvægtene
hen til målstregen inden for den givne tid.
Så hvert hold slæber sit eget sæt vægte hen til målstregen.
Den tredje kamp er…
…uendelig halefange-kampen.
-Det bliver benhårdt. -Hvad er det?
I denne kamp
deler holdene sig op i to grupper af tre og skiftes til at løbe.
Det hold, der indhenter modstanderholdets gruppe,
som startede på modsatte side, vinder.
Vi starter fra hvert vores startpunkt
og løber, indtil vi har indhentet modstandergruppen.
Det handler kun om viljestyrke.
Undskyld, men man bliver skubbet med, hvis man falder bagud.
Vi skal kunne løbe ti kilometer. Det hurtigste hold vinder.
Vi afgør det i anden kamp.
Den første af de tre kampe er…
…vægskubskampen.
Alles styrke sættes på prøve.
-Vi skal vinde den her. -Ja.
Vi vinder for enhver pris.
Jeg tænkte, at vi havde overtaget, når det kom til vægskubskampen.
Vi er tydeligt stærkere, og det har været til vores fordel
i de tidligere dyster.
Den anden kamp bliver valgt af taberen af første kamp.
Lad os vinde både første og anden kamp.
Okay, strategien begynder at tage form. Fint nok.
Den sidste dyst i Physical: Asien.
Første kamp. Vægskubskampen.
Kampen begynder nu.
Første kamp i den sidste dyst.
Her er reglerne for vægskubskampen.
Her vinder det land, der skubber væggene
i midten af de tre baner
længst ind i modstanderens zone.
Væggene har forskellige størrelser.
300 KILO, 100 KILO, 200 KILO
Det her bliver en sjov kamp.
I må fordele jeres seks spillere på de tre baner
og bevæge jer frit imellem dem.
-Vi skal skifte bane konstant. -Vi skal lægge hovederne i blød.
Kampen
varer fem minutter.
Det land, der vinder hen over flest baner ud af de tre, bliver vinderen.
VINDER
Vi må ikke stoppe. Vi holder væggene i deres zone, til tiden er gået.
Er det sådan, det er?
De tre runder fungerer på samme måde,
og det første land, der vinder to runder, vinder.
-Tre runder? -Er der tre runder af det?
Helt ærligt.
Det bliver hårdt.
Når man skal skubbe, betyder det ikke alt, hvor stærk man er.
Hvis en lige så stærk spiller skubber på den anden side,
kommer man ingen vegne.
Reglerne var enkle og lette at forstå.
Man skulle fokusere på at få to ud af tre vægge over.
Begynd jeres strategimøde nu.
Okay, her er, hvad jeg tænker.
Vi tager kun to af dem, og starter med de to tungeste.
Vi deler os op i to grupper af tre, ikke?
Adiyasuren, Dulguun og Lkhagva-Ochir er i én gruppe.
Den anden gruppe er Khandsuren, Enkh-Orgil og mig.
Okay, så…
Vi kan gøre det på flere måder, men her er mit forslag.
Vi matcher en spiller på den anden side efter vægt og følger dem.
Så hvis bökh-fyren går derover, følger du ham.
Eller du kan blive her alene, og to andre går til hver side og hjælper.
Hvad med at vi kun fokuserer på to af væggene?
-To af dem? -Ja.
Men hvad hvis vi taber på begge? Hvad gør vi så?
Det ville være godt at have overtaget på den midterste.
For hvis vi vinder den…
Dong-hyun virkede lidt ude af den.
Vi sprang fra idé til idé uden at beslutte os.
Vi kunne ikke blive enige. Vi var ikke tættere på en beslutning.
Strategimødet slutter om ét minut.
Lad os beslutte, hvem der starter i midten med Min-jae.
Ser I…
…jeg er typen, der skal tænke alle muligheder igennem.
Men denne vægskubskamp var umulig at forudsige.
Den sidste dyst i Physical: Asien.
Første kamp er vægskubskampen. Første runde begynder nu.
-Bliv ved med at skifte. -Gå direkte til jeres pladser, okay?
Løb, så snart det starter.
Vi valgte at være fleksible og skifte efter behov.
Vi mente, at vi havde en lille fordel med styrken.
-De to yderste går derhen. -Vær klar.
Tre af dem går efter den store. Følg mig, Adiyasuren.
Gør klar…
Skub!
Sådan, det er perfekt.
Jeg sagde det jo.
Skub!
Der er to af dem.
-En, to! -To!
En, to!
Skub imod dem. Vi holder stand.
Okay.
Okay. Hold stand.
Seung-yeon, stræk benet bagud.
De har samme taktik.
-En, to. -Sådan. Vi giver lidt, når de skubber.
-En, to, tre! -To, tre!
Vi regnede midtervæggen for den vigtigste.
Så der satte vi vores stærkeste, Amotti, Min-jae og Sung-bin.
Vi kan ikke bare holde sådan her.
Resten tog dobbeltvæggen til venstre.
Men Team Mongoliet
gjorde præcis det samme, som om vi havde aftalt det.
Hold stand. I har overtaget.
-De er inde i vores zone, ikke? -Jo, lidt.
En, to, tre!
-En, to, tre! -En, to, tre!
En, to, tre.
Skub ikke for hårdt. Bare hold, mens de skubber.
-Vi skubber, når de er trætte. -Okay, så skubber vi.
-Okay. En, to, tre, skub! -En, to, tre. Sådan!
Vi skubber igennem nu.
Vi holder bare stand.
Vi kan ikke bare holde stand. Vi skal skubbe.
-En, to, tre! -En, to!
En, to!
-En, to! -En, to!
Nu! Skub nu!
-En, to! -En, to, tre!
Sådan!
Okay, hold den her nu.
-En, to, tre! -Vi holder!
Team Mongoliet havde en pige med, så jeg troede, vi ville være stærkere.
Men lidt efter lidt blev vi skubbet tilbage.
Vi burde have klaret dem uden problemer.
Jeg var imponeret over Adiyasurens styrke.
En, to!
-Vi er ikke i takt lige nu. -Nej.
Hold stand.
-Vi er inde i deres zone. -Ja?
Okay, er I klar til at skubbe?
-En, to! -En, to!
Sådan!
-Sådan. -Igen.
-De skubber os tilbage. -Ja.
Skub til.
En, to, tre.
-En, to, tre! -En, to, tre, skub!
-En, to, tre! -Skub!
En, to, tre!
Den rykker sig ikke.
De fem minutter talte hurtigt ned.
Vi var presset og prøvede bare at holde stand.
Vi måtte ændre taktik.
-Dong-hyun, den væg er fri nu. -Ja.
-Skal vi tage den med det samme? -Vent lidt.
-Lad os skubbe den over til dem. -Hvad?
Lad os gøre det.
Den tredje.
Jeg tror, hun siger: "Tjek tiden, og bliv stående."
En, to, tre.
Det føltes virkelig som at skubbe mod en væg.
De var virkelig stærke.
Jeg gik i panik, da jeg ikke vidste, hvad jeg skulle gøre.
-Skal vi gå nu? -Skal vi gå på tre?
-Går vi alle tre? -Ja.
Måske skal én blive tilbage, mens de to andre går?
Nej.
-Vi går sammen ved tre minutter. -Fint.
-Alle sammen? -Ja, om tre sekunder.
-Tre, to, en. Nu! -To, en. Nu!
Nu!
-En, nu! -Nu!
Okay, skub. Bare skub den helt til enden.
Skub!
-Vi har den. -Jeg bliver her.
-Hjælp dem. -Okay.
Gå med ham, Seung-yeon.
Kom herhen.
Jeg holdt godt øje med Team Sydkorea.
Vi udelukkede helt den første bane
og holdt os til planen om at fokusere på de to andre.
Kom herhen.
En, to, tre.
-En, to, tre! -Sådan!
-En, to, tre! -En, to, tre. Ja!
-En, to, tre! -En, to!
-En, to, tre! -En, to, tre!
Seung-yeon! Seung-yeon!
En af jer, gå derover!
En, to, tre! Sådan!
Løb, Khandsuren!
Kom så!
-Khandsuren, bliv der! -Khandsuren, bliv der!
-Taber vi? -Ja, de er i vores felt! Skub!
-Vi taber på denne bane. -Nej, bliv der og skub den!
Hun kan skubbe den.
En, to, tre! Kom så!
-En, to, tre! -En, to, tre!
Vi blev hele tiden skubbet tilbage, og mit ego led et knæk.
Vi var som et jaget bytte.
Jeg indså der, at vi havde valgt forkert taktik.
Jeg begyndte at tvivle på, om vi kunne slå Team Mongoliet.
Skal vi springe fra og løbe til venstre?
Lad os tage den til venstre. Der er stadig tid, så hold lidt endnu.
-Skal vi gå nu? -Nej, vi holder lidt endnu.
Okay, vi løber mod den til venstre. Min-jae, til venstre, okay?
-Vi løber med Amotti. -Ja.
-En, to, tre, nu! -En, to.
-Løb derover! Kom nu! -Løb!
-En, to, tre! -Skub!
En, to, tre!
Kom så, kom så!
Et minut.
En, to, tre!
For pokker, det går ikke.
Khandsuren! Løb over til den!
I det tempo ville vi tabe alligevel. Vi kunne lige så godt skifte.
Løb!
En, to, tre.
Eun-sil, kom herover!
Skub. En, to, tre.
En, to, tre.
Vi styrer! Vi styrer!
Skub.
Kom så.
Alle sammen, herovre.
-Herovre! -Hallo, herovre.
-Seung-yeon, hold formen. -En, to, tre.
-Hold formen. -En, to, tre.
-Det er afgørende. -Gå lavt.
En, to, tre!
Bliv der!
-Stop. Kampen er slut. -De er godt nok stærke.
Vinderen af første runde er Team Mongoliet.
-Nemlig! -Vi gjorde det.
Vi er utvivlsomt stærkere.
-Flot. -Det var klogt at skubbe den store.
Ja.
Vi knuste dem med vores styrke.
Jeg vidste, vi ville tage sejren, hvis vi klarede anden runde.
Adiyasuren førte virkelig an i første runde.
Hendes indsats var helt vild.
Pokkers. Judo-pigen er som en klippe. Hun rykker sig ikke.
Jeg ved det.
De er stærke.
Hvad gør vi nu? For pokker. Hvad gør vi?
Jeg kunne slet ikke tænke klart efter det nederlag.
Jeg gruede for næste runde og frygtede, at det ville gentage sig.
Min største frygt var at tabe næste runde også.
Vi skal vinde denne her.
Vi kan bare ikke holde stand.
Efter nederlaget i første runde var stemningen ret dårlig.
Vi skulle vende situationen, men det var lettere sagt end gjort.
Vi skal tage føringen fra start. De havde også svært ved at holde stand.
Derfor byttede de også rundt.
Det var det rigtige for dem, og de gjorde det godt.
Jeg går til væggen længst væk.
Jeg løber til den anden side.
Du tager enkeltvæggen, Sung-bin.
Han tager den.
-Vi satser alt på midterste. -Fint.
Sung-bin tager enkeltvæggen, og vi giver alt her.
Det afgørende øjeblik i første runde, hvor vi mistede momentum, var,
da Team Mongoliet begyndte at bytte rundt.
Da vi var hurtigere,
var planen at bruge vores fart mellem banerne til vores fordel.
-Vi vinder her, og er færdige. -Ja.
Vinder vi nu, slipper vi for en tredje runde.
Vi gentager bare, hvad vi gjorde før.
Ja, ikke? Tre på hver væg.
Vi følger Team Sydkorea.
Vi var ret afslappede.
I første runde holdt vi øje med Team Sydkorea.
Vi gik mod midten, når de gjorde,
og opdelte os, når de gjorde.
Jeg vil sige, vi har overtaget.
Første kamp i den sidste dyst, vægskubskampen.
Anden runde begynder nu.
Gør klar.
Vær klar, folkens. Hold øje med dem.
Løb alt, hvad I kan.
Parat…
Skub! Husk formen!
-Ned. -Find balancen.
Jeg sagde det jo.
Skub!
-Skub! En, to, tre! -En, to, tre!
Den, der først får overtaget, har fordelen, selv hvis det er lidt.
Vi fik en flyvende start.
Vi var allerede inde i deres zone, så vi skulle bare holde den.
-En, to, tre! -En, to, tre!
En, to, tre!
-En, to, tre! -En, to, tre!
Skub, når de er ved at gå kolde!
I takt med vores råb rykkede vi frem for hvert skub.
Vi blev mere og mere sikre på, at vi havde sejren i hus.
-En, to, tre! -En, to, tre!
Vi kunne ikke rykke os på midtervæggen.
Det så sort ud for os.
-En, to, tre! -En, to, tre!
Vent, til de er trætte, så skub!
-Hold den! -Okay, skub! En, to, tre!
-En, to, tre! -En, to, tre!
En, to, tre!
-Sådan! -En, to.
En, to, tre!
-En, to, tre! -Godt!
-En, to, tre! -En, to, tre!
-Lad os vente, til de bliver trætte. -Vi styrer!
-En, to, tre! -En, to, tre!
-Skal nogle af os rykke ud? -Ja, til siden.
-Jeg klemmer mig ind her. -Jeg tager væggen til venstre.
-Nu! -Løb hen til den der!
Godt gået, Khandsuren! Du gør det super!!
Okay, bare hold den der.
Den rykker sig ikke.
Seung-yeon, hjælp hende.
Kom derover!
En, to, tre. Lad os holde ud.
En, to, tre. Seung-yeon, kom længere ned, sådan her.
-Jeg gør det. -Det er bedre, hvis jeg gør det.
-Kom derover! Løb! -Løb over til den der!
-En, to, tre! -En, to, tre!
Drømmen om at føre mit hold til sejr brænder i blodet på mig.
En, to, tre!
Jeg vidste, det var vores kamp.
-En, to, tre! -En, to, tre!
Kom ned ligesom dem! Vi er allerede i deres zone!
En, to, tre! En, to, tre!
En, to, tre!
Min-jae, op.
En, to, tre! En, to, tre!
Vi taber også på denne bane.
Kom nu! Vi bliver skubbet tilbage!
Vi er der næsten. Gør jer klar til at skubbe igennem.
Vi blev skubbet tilbage.
Jeg var løbet tør for idéer, og tiden var ved at rinde ud.
-Skub. En, to, tre! -En, to, tre, skub!
Ja, igen! En, to, tre!
Vi blev skubbet tilbage hver gang vi talte ned og skubbede.
Jeg var dybt imponeret over Team Mongoliets krigerstyrke.
Okay, de er helt færdige. De følger med i vores nedtælling.
Det er fint. Vi vinder stort.
Okay, Min-jae. Ét stort skub. En, to, tre.
Den rykker sig ikke.
-En, to. -Min-jae, vi må bare gøre det.
Min-jae, sig, når du er klar.
Vi tabte måske første runde, men jeg lærte noget af det.
Med Min-jae som vores stærkeste kort
fik vi chancen for at skubbe Team Mongoliet tilbage.
Det gik op for mig sidst i første runde, og jeg tænkte, vi havde en chance.
Vi skubber, når Min-jae skubber.
Min-jae, du tæller.
En, to, tre!
-Min-jae, du tæller. -En, to, tre!
Bliv ved! Giv alt, hvad I har!
-Bliv ved! -Skub!
Bliv ved! Giv alt, hvad I har!
-Bliv ved! -Skub!
Sådan, vi er inde i deres zone!!
Er de i vores zone?
En, to, tre!
Bliv ved! Giv alt, hvad I har!
-Bliv ved! -Skub!
Godt, hold den!
-Kom herover! -Kom!
Dong-hyun, løb.
-Kom herover! -Herhen! Vi vinder den her.
-Kom så! -Kom her!
En, to, tre.
Vi mistede kontrollen over midtervæggen.
Team Sydkorea kom ind med et meget hårdt skub,
og vi gik i panik, for tiden var ved at løbe ud.
-En, to, tre! -To, tre!
Igen! En, to…
Løb over til den lille. Løb til enkeltvæggen, okay?
-Løb til den lille og skub, Adiyasuren. -Skub.
Kom så! En, to, tre!
Løb nu! Nu!
Hallo, løb! Sung-bin, løb!
Bare lad den være!
-Løb! Skub! -Kom nu! Nu!
Amotti, løb!
Ti sekunder!
-Amotti, løb! -Nej! Sung-bin, tilbage!
En, to, tre!
-Hold den! -Hold den!
Hold den!
Godt!
Det var let!
-Stop. Kampen er slut. -Vi klarede det. Godt arbejde.
Vinderen af anden runde er Team Sydkorea.
-Vi er stærkere! -Man skal foran fra start.
-Vi skal lade Min-jae føre an. -Ja.
Vi var udkørte og helt flade, både fysisk og mentalt.
Men nu, hvor vi var jægerne i kampen, havde jeg det sjovere end nogensinde.
Jeg var så opsat på at vinde, at jeg var klar til at give alt.
Jeg ville bare skubbe de kasser lige igennem modstanderen.
De ignorerer ikke enkeltvæggen denne gang.
-Jeg løber stadig derhen. -Ja? Okay.
-Ja, du er den hurtigste. -Det er bedst, jeg gør det.
Gå tilbage til din første plads i midten.
Vi havde vundet med en genial strategi, så vi burde ikke ændre noget.
Vi har Sung-bin, som er hurtigere end alle andre,
og hvis Min-jae og resten af os giver alt, vinder vi helt sikkert.
-Hvorfor mistede du midten? -Du skulle bare holde ud.
De slår til, når I er helt flade.
Gør sådan her, og brug knæet som støtte.
Selvfølgelig var jeg skuffet over nederlaget.
Vi prøvede at lukke ned for Sydkoreas stærke angreb
fra vores position, men det lykkedes ikke.
Vi kom på nogle taktikker til tredje runde.
Vi vil prøve at svække Team Sydkorea så meget som muligt
ved at sprede os ud over det hele.
Jeg tror, vi vinder denne gang.
Første kamp i den sidste dyst, vægskubskampen.
Tredje og sidste runde begynder nu.
Gør klar.
Parat…
Kom så!
Ja, vi klarer det!
-De holder stand derovre. -En, to!
-En, to!
Min opgave var at gøre alt,
for at forhindre Sung-bin i at bakke op i midterbanen.
Men…
En, to!
-En, to! -En, to!
Han løber! Kom så, Sung-bin!
Vi skulle bare holde vores pladser. Vi kunne umuligt tabe.
Hold den. Okay.
Nu skubber vi. To, tre.
Sung-bin stod fast, som vi havde aftalt.
Min-jae holdt også stand på midterbanen.
Denne gang fokuserede vi mere på forsvar og på at læse spillet.
Hold den!
Kom så. Kom herover!
En, to, tre.
En, to, tre. En, to, tre.
Jeg løber.
-Nej, dig, Eun-sil. -Løb, Dong-hyun.
Jeg løber!
Kom her. Det er okay.
Kom og skub.
En, to… Sung-bin. En, to.
-En, to. -En, to.
-En, to… -Bliv og hold stand!
-En, to, tre. -Bliv og hold stand.
En, to!
-Lad os skubbe. -Okay.
Gå længere ned. Sung-bin, prøv at skubbe længere ind.
De er svage der.
Okay.
-Skub til. -Skub til.
Lad os skubbe, når de tæller.
-En, to! -Lad os bare holde nu.
Lad Min-jae tage føringen.
Vi skal give den alt.
Vores skub virkede bedst lige efter Team Mongoliets angreb.
-Godt kæmpet. -Okay, en, to, tre.
-Okay. En, to, tre! -En, to, tre!
-Længere ned!
-En, to, tre! -En, to, tre!
Længere ned!
En, to, tre.
-Min-jae. -En, to.
En, to.
-En, to! -Nej, hold den.
Hvordan bliver de ved med at skubbe?
En, to, tre.
Hvordan kunne de skubbe så hårdt?
Vi skubbede også med alt, hvad vi havde, men for hvert skridt vi tog, tog de to.
De havde bedre teknik, end vi havde regnet med.
En, to.
-En, to! -Nej, hold den.
Enkh-Orgil, skub til.
Vi kan ikke bare holde sådan her.
En, to.
Nej! Sung-bin, kom længere ned.
Nej, ikke til siden, fremad!
Okay, lad os skubbe. En, to, tre.
-En, to, tre. -Bliv ved!
-To og et halvt minut! -En, to, tre.
Når du er klar, Min-jae. Sig, når du er klar, Min-jae.
-En, to, tre! -Skub!
-Godt gået! -En, to, tre!
-Igen. -En, to, tre!
Hold den.
Når du er klar, Min-jae.
-En, to, tre. -En, to, tre.
Jeg kunne se på Team Mongoliets ansigter, at de begyndte at vakle.
Der vidste jeg, vi ville tage sejren.
-Skal vi skubbe til nu? -En, to.
Hold den. Kom så!
Team Sydkorea kom buldrende mod os, og vi kunne mærke, vi blev skubbet bagud.
Vi kunne mærke, hvor stærke de var.
-Pokkers. -Okay, hold den!
Dulguun, drop den, og kom!
Bare kom herover!
Vi var udkørte i midterbanen og blev skubbet bagud.
Så jeg bad holdet hoppe over og hjælpe os.
-Kom så, Orkhonbayar. En, to, tre. -Tre.
Han rykker. Jeg løber.
Kom over.
Vi mangler én! Min-jae, skub!
Skub! En, to!
En, to, tre!
Halvandet minut.
Khandsuren, løb over til den der.
Kom så!
Sådan! Spred jer ud!
Kom nu! Hurtigt!
Løb Kom så!
To, tre, skub!
Løb!
-Hallo, skub! En, to, tre! -Skub igen. En, to, tre!
-Kom nu, skub. En! -Okay. En!
Nu mangler vi Dong-hyun. Dong-hyun!
-En, to, tre! -En, to, tre!
Hop op her, Min-jae.
Okay, lad os skubbe. En, to.
Et minut.
En, to, tre, nu!
-En, to. -Kom nu, skub, I to!
-Igen. En, to. -To, tre!
En, to, tre!
Tiden var ved at løbe ud,
så vi angreb midtervæggen, for den var den vigtigste.
Men…
Nej, nej.
En, to.
Okay, nu skubber vi.
En, to, tre!
Få sejren i hus!
En, to, tre!
For pokker!
Vi skal holde stand!
-Hold fast! -Tyve sekunder!
-Spred jer nu. -Løb over til den der.
Der kommer én over!
Lad os skubbe, Min-jae. En, to, tre!
En, to!
En, to, tre!
Tre, to, en!
Sådan!
Stop. Kampen er slut.
Vinderen af tredje runde er Team Sydkorea.
Godt gået!
-Godt gået! -Flot arbejde.
Sung-bin, det var din fortjeneste! Tak til Sung-bin!
For pokker, Sung-bin!
Sung-bin, du styrede for vildt!
Dit slædeskub.
Det var benhårdt.
Mine ben var som gelé bagefter.
Vi kom tilbage, så det var en kæmpe lettelse.
Vi var helt oppe at køre.
Sydkoreas to stærkeste var Kim Min-jae og Yun Sung-bin.
Et enkelt kraftigt skub fra Min-jae, og Mongoliet faldt fra hinanden.
Der er en grund til, han er Cheonhajangsa.
Hold da op, vi viste dem virkelig…
Sydkoreas styrke.
-Det er okay. -Det skal nok gå.
Det er okay.
Vi blev skubbet alt for let.
Vi havde den, men kvajede os.
Vi spredte os for tyndt ved at kæmpe på for mange fronter.
Vi tabte første kamp, men jeg bad holdet om ikke at tage det så tungt.
Vi havde stadig to kampe, så vi kunne give den gas i dem.
SIDSTE DYST
Den sidste dyst i Physical: Asien.
Som taber af første kamp
vælger Team Mongoliet anden kamp.
De resterende kampe er…
…uendelig halefange-kampen
og jernkugleslæbekampen.
Halefangeleg eller jernkugleslæb?
Hvad mon de vælger?
Vi er afgjort stærkere end dem.
Jeg tænkte, at jernkugleslæb ville være bedst for os,
for vægskubskampen handlede om styrke, og vi vandt.
Jeg tvivlede på, at de ville vælge endnu en styrkekamp
og tænkte, de valgte halefangelegen.
-Hvad gør vi? Er det slut, hvis vi taber? -Ja.
-Jeg vil sige, de løber bedre end os. -Du har ret.
I så dem på løbebåndet, ikke?
Der var en løbeudfordring for at vinde en fordel,
og Team Sydkorea kom først i den.
De var vilde på løbebåndet.
-Jernkuglen er bedre. -Skal vi vælge den?
Men i kampen lige før
gik vi lige op mod dem og tabte.
Jeg grublede over, hvilken kamp holdet ville være bedst til.
Strategimødet er slut.
Holdkaptajn for Mongoliet, Orkhonbayar Bayarsaikhan,
vælg venligst anden kamp.
Hvad bliver det?
Vi vælger jernkugleslæbekampen.
Det er godt.
Jeg var både nervøs og spændt.
Vægtklasse og kropsvægt var vigtige,
og Team Mongoliet havde to tunge spillere.
Det bekymrede mig.
I ved, hvad man siger: Man kan ikke hamle op med vægtklassen.
Da Team Mongoliet var større end os, vidste jeg, at de var stærkere
og svære at slå.
Nå, endnu en duel.
Ja, så er det nu.
-Skal vi tage jernkuglen? -Ja, vi kan ikke løbe fra dem.
Men i kampen lige før
gik vi lige op mod dem og tabte.
Det handlede ikke om styrke eller vægt, men dårlig taktik.
Vi kunne have vundet, og vi vinder nu.
Vi havde også en styrkefordel i denne kamp.
Jeg tænkte, vi lige så godt kunne give den fuld gas og vise, hvad vi kan.
Og jeg blev mere selvsikker, fordi det var en styrkekamp.
Jeg var sikker på, vi ville vinde.
Hvis vi vandt anden runde og fik kørt Team Sydkorea trætte,
ville vi også have overtaget i den uendelige halefangeleg.
Physical: Asien.
Anden kamp i den sidste dyst
er jernkugleslæbekampen.
Okay, så er det nu.
-Lad os afslutte det her. -Lad os afslutte det her.
Det ligner faktisk en klump jern.
Den ser ret tung ud.
Skal vi spænde den fast til os selv?
Der lå cirka fire jernkugler mere ude i siden.
Jeg tænkte, om vi skulle trække dem alle.
I jernkugleslæbekampen skal alle seks
slæbe jernkuglerne, der er spændt fast til kroppen,
helt hen til flaget ved målstregen
og vælte det med hænderne.
Vi kommer til at ligne slædehunde.
Med så få tværplanker på banen bliver det meget svært.
Der er i alt fem planker på banen.
Tidsgrænsen er tre minutter.
Hvis tiden løber ud, før flaget væltes, dumper man.
Kampen består af i alt fem runder.
I hver runde øges vægten i forhold til holdets samlede vægt.
Vægten øges fem gange.
Team Sydkorea havde højere gennemsnitsvægt end os,
hvilket betød, at deres jernkugler ville være tungere end vores.
Det var en fordel for os.
518 KILO
537 KILO
De to lande skiftes til at slæbe i hver runde.
DER BLEV TRUKKET LOD OM RÆKKEFØLGEN
Hvis begge lande klarer sig i en given runde,
er der en omkamp i næste runde.
Interessant.
Hvis et af landene ikke lykkes…
slutter kampen.
Hvis de misser en runde, skal vi bare klare den.
Er der ikke en vinder efter fem runder,
dyster landene samtidig,
og det hold, der først vælter flaget, vinder.
Mongolske krigere, I viste jeres styrke i første kamp.
Men uanset hvor stærke modstanderne er, giver vi koreanere aldrig op.
Vi vender situationen gennem vilje og stædighed.
Derfor bliver vi de endelige vindere, og jeg kan love jer,
at det her bliver sidste kamp i Physical: Asien.
Vi gør kampen endnu mere spændende for jer.
Slap ikke alt for meget af.
Vi har ikke råd til flere nederlag, så vi giver alt, hvad vi har.
Physical: Asien.
Anden kamp i finalens sidste dyst.
Første runde af jernkugleslæbekampen.
Først er det Team Mongoliets tur.
Hvorfor er bökh-fyren nummer fire?
-Ja. -Hvad?
Ja, det er mærkeligt.
Vi troede, Orkhonbayar ville stå i midten, men det gjorde han ikke.
Han stod ude i siden, hvilket overraskede os.
Adiyasuren var i midten…
Dulguun stod også i midten.
Jeg spekulerede på, hvad deres plan var.
Jeg er højest og ville nå målet først.
Dulguun, ræk op sådan her.
-Jeg kan nå meget højere. -Præcis.
Vi satte ham i midten, fordi han har længst arme og ben.
Det ville være en fordel, da han ville nå målet først.
Og så stod Adiyasuren og jeg på hver sin side af ham
og tog lidt af vægten.
Målet var at fordele kræfterne lige på begge sider.
RUNDE ET, 100 KILO
-Lad os vise dem. -Ja, kom så.
Lad os se.
Lad os se, hvordan de griber det an.
Gør klar.
Parat…
Vi har tre minutter, så der er ingen grund til at løbe.
Lad være med at løbe. Tag det roligt.
Ja, stille og roligt.
De tager den med ro.
De vil have et jævnt slæb.
Da det kun var første runde,
valgte vi at tage den med ro for at få fornemmelsen af det.
Langsomt.
Den var ikke så tung.
Første runde var ret let.
Jeg slæbte ikke engang, og vi er allerede fremme.
Stop. Kampen er slut.
Den første ser let ud.
-Ja, det er kun 20 % af vægten. -Præcis.
Den er nok ret let.
Team Mongoliet har klaret banen.
RUNDE ET
Første runde af jernkugleslæbekampen.
Nu er det Team Sydkorea.
Vi skal også bare prøve at få fornemmelsen af det.
-Vi skal alle trække sammen. -Ja.
Det her var nærmest noget, jeg gør til daglig,
så jeg vidste, jeg ikke ville holde holdet tilbage.
Lad os finde vores pladser. Hvem står i midten?
-Min-jae. -Kom ind i midten.
Min-jae, kom ind i midten. Ja, sådan.
I andre skal stå for enderne.
Da vi var seks, kunne kræfterne fordele sig lidt som et Y.
Så vi satte de stærkeste i midten.
Vi brugte de stærkeste som ankerpunkt.
Lad os se, hvordan de gør. Se deres teknik.
RUNDE ET, 110 KILO
Deres kugle er ti kilo tungere end vores.
Gør klar.
-Kom så. -Lad os mærke efter.
Parat…
-Det er let indtil videre. -Er det det? Den er virkelig let.
Nu forstår jeg, hvorfor Team Mongoliet slet ikke svedte.
Team Sydkorea så ud til at bruge lige så få kræfter som os.
Okay, tag flaget.
-Det var for let. -Ja, det var godt.
Stop. Kampen er slut.
Team Sydkorea har klaret banen.
RUNDE TO
RUNDE TO, 180 KILO
RUNDE TO, 190 KILO
Anden runde. Først er det Team Mongoliet.
-Højre, venstre. -En, to.
Vægten i anden runde føltes ikke anderledes end i første runde.
Team Mongoliet har klaret banen. Nu er det Team Sydkoreas anden runde.
Anden runde. Nu er det Team Sydkorea.
Hurtige skridt.
Fantastisk.
Anden runde var også let. Det var en smal sag.
Team Sydkorea har klaret banen.
Tredje runde af jernkugleslæbekampen. Først er det Team Mongoliet.
En, to.
Kom ned.
Ned.
Kom så.
De kæmper for at kravle fremad.
Læner man sig frem, får man mere momentum.
Vægten blev tung i tredje runde,
så jeg foreslog, at vi skulle kravle.
Du skal bare røre flaget.
Team Mongoliet har klaret banen.
Man skal læne sig frem for momentum.
Absolut.
Tredje runde. Nu er det Team Sydkorea.
En, to, en, to.
Sådan.
-Godt. -Ned.
Vi fandt også ud af, at tyngdepunktet skulle sænkes.
-En, to. -En, to.
-De gør det samme som os. -Ja.
I tredje runde begyndte vi at mærke vægten en smule.
Okay, ram den.
Team Sydkorea har klaret banen. Nu øges vægten.
RUNDE FIRE
Jeg tror, det bliver ret hårdt fra nu af.
-Er det tre kugler? -For pokker, det er tre.
Det er tre kugler, så nu bliver det hårdt.
Ja, det bliver virkelig hårdt.
Jeg var bekymret. Det blev hårdere, end jeg troede.
Fjerde runde ville blive rigtig hård og kræve masser af energi.
Fjerde runde af jernkugleslæbekampen.
Først er det Team Mongoliet.
Lad os begynde at kravle, så snart vi når første planke.
Vi skal holde fast og bruge plankerne.
-Grav hænderne ind i dem. -Ja, brug plankerne som støtte.
Gør klar.
360 KILO
Jeg håber virkelig, at de ikke klarer denne runde.
I så fald er det vores chance.
Parat…
Jeg tror på, at vi kan klare al vægten.
En, to, tre.
En, to, tre. Ned.
En, to. En, to.
Jeg gik i panik i det øjeblik.
Det var tungere og hårdere, end jeg havde regnet med.
-Den må være ret tung. -Ja. Det er meget sværere nu.
-En, to. -En, to.
En, to.
Sådan.
I fjerde runde blev det rigtig hårdt.
Vi kravlede meget langsomt og klamrede os til plankerne.
-En, to. -Ræk ud efter det!
Hold da op, de rykker fremad.
Ræk ud efter det!
Vi kunne ikke holde rytmen, da vi kravlede.
Vi kunne ikke fordele kræfterne rigtigt.
Det var altafgørende, at alle trak fremad med samme kraft,
men det var lettere sagt end gjort.
-En, to, tre! -Kom så!
Ram det. Stræk dig efter det!
-Kampen er slut. -Niogtyve sekunder.
-Det bliver så tungt nu. -Ja.
Team Mongoliet har klaret banen.
RUNDE FIRE
Vi trækker ikke sammen.
-Nej. -Det er vores problem nu.
-Vi gør hver vores ting. -Vi skal tælle sammen.
-Vi skal bevæge os sammen. -Vi er ikke koordinerede.
Vi går bare i hvert vores tempo. Nogen må holde takten, Orkhonbayar.
Nogen skal holde takten, Orkhonbayar.
Det er ikke måden.
De skulle have råbt: "En, to! En, to!" Sådan holder man rytmen.
Vi skal koordinere vores skridt og gå i samme tempo.
Fjerde runde af jernkugleslæbekampen. Nu er det Team Sydkorea.
Lad os gøre det. Følg tempoet hos dem ved siden af.
Gør klar.
-Nu går de i gang. -Ja. Lad os holde godt øje.
Jeg håbede, at Team Sydkorea ville kvaje sig.
Jeg troede måske, de ikke kunne klare det.
Parat…
Vi havde ikke råd til at kvaje os. Jeg prøvede at holde fokus på opgaven.
Lås fødderne fast mod planken. Sådan.
Sådan.
-En, to. -En, to.
-Okay, en. -To.
Pokkers.
-En, to. -En, to.
Jeg havde ikke regnet med, at min overkrop blev trukket sådan op.
Det var virkelig svært at styre den.
Det var svært at få ordentligt fat.
-En, to. -To.
-Længere ned. -Længere ned.
-En, to. -En, to.
Det var tungt.
Jeg prøvede at læne mig frem for at komme videre, men det gik ikke.
-Spænd op i benet. -Skub fra med foden.
De to i hver side halter efter.
-Pigerne har ikke kræfter nok til det. -Nej.
-Spænd op i benet. -Skub fra med foden.
Vi havde planlagt at gå i takt for at trække lige meget.
Men det viste sig, at vi heller ikke kunne gå i takt.
Tag det.
-Ram det. -Tag det.
Godt.
Det er virkelig tungt.
-Kampen er slut. -Vi var en smule hurtigere.
-Med et sekund? -Ja.
Team Sydkorea har klaret banen.
-Det er cirka samme tid som os. -Ja.
Det er tungt.
Det var virkelig hårdt.
Jeg tænkte på, hvordan Team Mongoliet klarede det.
Hele det mongolske hold
måtte være sindssygt stærke, og vi skulle ikke undervurdere dem.
-Vi var ikke koordinerede. -Nej.
Vi kunne ikke få det rigtige greb, fordi vi ikke var koordinerede.
Når vi er det, kan vi virkelig rykke.
Det er så tungt.
I fjerde runde begyndte jeg at mærke det i baglår og lægge.
Jeg var også lidt forpustet.
Det var kun begyndelsen, og det ville blive benhårdt.
Nu øges vægten.
Nu er der fire.
Nu er vi oppe på fire.
Femte runde var den hårdeste.
Jeg var lidt bekymret for,
hvor tungt det ville være, og om vi kunne klare det.
Det her ville blive benhårdt.
RUNDE FEM, 410 KILO
Det var skræmmende. Jeg vidste ikke, om vi kunne gøre det.
Femte runde af jernkugleslæbekampen.
Først er det Team Mongoliet.
Lad os kæmpe til det sidste.
En, to.
Gør klar.
Parat…
Løb ikke.
Det var benhårdt.
Det var som at slæbe et helt bjerg.
Vi kunne ikke komme fremad, uanset hvor meget vi prøvede.
En, to!
Hold da op, det ser benhårdt ud.
Jeg bliver træt bare af at se på.
Sådan, ryk sammen! Grav fødderne ned i sandet!
-En, to. -En, to.
-En, to! -Hold takten! Brug hænder og fødder!
-En, to! -To!
-En, to! -En, to!
-Lad os prøve igen. -Okay.
-En, to! -En, to!
Vi skulle lægge al vægt i og holde takten sammen.
To!
Det handler om, hvilket hold der arbejder bedst sammen
og bruger deres momentum bedst til at vinde.
De tæller sammen i takt.
Sådan holder de rytmen, og det er nøglen.
Vi var selvfølgelig selvsikre. Alt gik efter planen.
-En, to! -En, to!
Ræk ud! Ræk ud!
Vent, jeg får ikke fat.
Sæt foden her. Alle sammen, sæt fødderne i.
-En, to. -En, to.
Ræk ud.
-En, to. -En, to.
Næsten fremme, men det er svært. Sidste del er hårdest.
Der var ikke flere planker foran os.
Målet var lige der, men vi kunne ikke komme længere frem.
Bliv ved! Brug mig som anker.
Hold ham.
Støt Orkhonbayars ben!
Lad os alle skubbe på hans ben bagfra.
-Okay, nu. -Han sidder fast.
-En, to, tre! -En, to, tre!
-Er vi der? -Nej.
Der er 54 sekunder tilbage.
Jeg gik i panik over, at vi ikke kunne nå flaget.
-Alle sammen nu! -Okay.
-En, to. -En, to.
Jeg kan ikke nå.
-En gang til! -En gang mere!
-En, to. -En, to.
Kom så!
-En, to. -En, to.
Der var 35 tilbage.
Kampen er slut.
Team Mongoliet har klaret banen.
De gjorde det.
Med 35 sekunder tilbage.
Jeg så Team Mongoliet presse sig til det yderste,
så jernkuglerne må være virkelig tunge nu.
Femte runde. Nu er det Team Sydkorea.
Sætter vi fødderne i og tæller til to sammen?
-Vi tæller til tre. -Vi tæller til tre.
Skub til det sidste, Min-jae.
Nøglen er at følge Amottis takt og skubbe sådan her.
Vær opmærksom. Du er vores hovedperson.
Gør klar.
Lad os gøre det. Vi kan godt.
-Det bliver hårdt, så vær klar. -Klar…
Okay, gå langsomt frem.
Spænd op i fødderne, og kom ned. Okay.
Kom ned. Okay, lad os komme i gang.
-En, to, tre. -En, to, tre.
-Sådan. -Spænd op i foden.
-En, to, tre! -En, to, tre.
Godt. Sådan.
-En, to, tre! -En, to, tre!
-Vent. -Vent.
I skal ikke klare den.
-Vent. -Vent.
Vi var helt magtesløse.
Vi kunne intet stille op, for vi kunne slet ikke få fodfæste.
Pokkers.
I femte runde tænkte jeg, at der var sket en fejl med vægten.
Så tung føltes kuglerne.
Men hvis Min-jae gav den fuld gas, ville vi helt sikkert vinde.
Planen var, at Min-jae sagde til, når han var klar,
og når vi alle seks var klar, skulle vi give den alt.
Okay. Klar?
-En, to, tre! -En, to, tre!
-Godt. -Godt.
-Tre! -Tre!
-Godt. -Godt.
-De rykker frem igen. -De rykker frem.
-En, to, tre! -En, to, tre!
Vi nærmer os.
Min-jae, brug alle dine kræfter.
-En, to, tre. -En, to, tre.
-Godt. Sådan. -Pres fødderne mod planken.
Hvis jeg strakte mig, kunne jeg næsten nå.
Det drev mig til vanvid.
Så tog Sung-bin…
Du må ikke løftes op.
…og holdt min hånd nede for mig.
-En, to, tre. -En, to, tre.
-Godt. -Godt.
-Jeg kan godt. -Godt.
-En, to, tre. -En, to, tre.
-Grav hånden ned. -Ja.
Det føltes, som om vi ikke kom nogen vegne.
Noget var galt. Vores kræfter spillede ikke sammen.
Min-jae, spænd op i benet. Det er okay, spænd op i benet.
Spænd op i benet, Min-jae. Kom så.
-Vent. -Grav dig ned i sandet.
Mit ben gled.
Min fod, der støttede, gled.
-En, to, tre. -En, to, tre.
Jeg lå fladt på maven
og holdt fast kun med hænderne for ikke at blive trukket tilbage.
-Okay. -Spænd op i benet. Kom så.
Min-jae, spænd op i benet. Det er okay. Spænd op i benet.
Vent.
Når jeg prøvede at placere benene, lettede jeg og gled bagud.
-Kan du… -Okay, vi har dig.
-Lad os alle rykke lidt frem. -En, to, tre.
-Sådan. -Flot.
-Har du fodfæste? -Ja.
Okay.
De nærmer sig det stykke, der tog os længst tid.
-Det hårde stykke? -Ja.
-En, to, tre! -En, to, tre!
-En, to, tre! Okay! -En, to, tre!
-Tre! -Tre!
-Nu giver vi den gas. -Lad os give den gas.
Min-jae, grav fødderne ned i sandet.
Bliv i den her stilling.
Læg alle kræfter i.
-En, to, tre! -Tre!
Godt. Sådan.
En gang til.
-En, to, tre! -En, to.
Igen.
-En, to, tre! -En, to, tre!
-Se. -Det er nu.
-Bare én gang til. -Vi er næsten i mål.
-En, to, tre! -En, to, tre!
Ja!
-Vi står lige. -Rekorden er den samme.
-Samme resultat. -Femogtredive sekunder.
Team Sydkorea har klaret banen.
Det står lige.
-Det er samme tid. -Ned til sekundet.
-Det er sværere, end jeg troede. -Ja.
Vi troede, vi ville vinde stort, men blev knust i stedet.
Det var nok, fordi både vores hold og Team Mongoliet var i finalen.
Det føltes, som om vi brugte samme taktik i vægskubskampen,
og vi var også ret jævnbyrdige i styrke.
Med så lille en margin kunne vi ikke lade dem komme foran.
Vi var ret jævnbyrdige med Team Sydkorea, så alt balancerede på en knivsæg.
-Handler det om at nå flaget først nu? -Ja, det hold vinder.
Vores rekord var 35 sekunder, så ét sekund kan afgøre alt.
-Ja. -Ja.
Vi skal løbe til målstregen, så hurtigt vi kan.
Vi skal spare tid fra starten, og når man mærker, at man løftes?
-Der skal man presse på. -Ja, virkelig give den gas.
Min-jae, du lå nærmest fladt på maven sidst.
Sådan får du ingen styrke.
Når overkroppen er flad mod jorden, mister man styrke.
Du skal være lidt løftet. Du holdt kun fast med hænderne, ikke?
-Mine ben kunne ikke få fat. -Præcis.
Hvis du ikke kan sætte foden mod planken, skal du grave dig ned og spænde op.
Jeg kvajede mig i femte runde og var vildt nervøs for at gøre det igen,
så jeg fokuserede kun på sandet under hænder og tæer.
Kampen mellem Mongoliet og Sydkorea står lige.
Nu starter playoffkampen.
Hold da op, det er endt sådan her.
I playoffkampen starter begge lande samtidig,
og det land, der når flaget først, vinder.
Hvert land slæber samme vægt som i sidste runde.
430 KILO, 410 KILO
-Et sekund kan afgøre alt. -Det bliver så tæt løb.
Comebacks er vores speciale. Giv dem ikke nogen åbninger.
Team Mongoliet havde næsten opgivet,
så vi ville slukke håbet helt og ikke vise nåde.
Det måtte ikke ende i den uendelige halefangeleg.
Vi skulle afgøre det nu.
Sydkorea!
-Kom så! -Kom så!
Målet er at vinde den her playoffkamp.
Nu gjaldt det.
Vi vil virkelig gerne vinde.
Krigere!
-Sadl op! -Sadl op!
-Lad os gøre det. -Vi fokuserer på os selv.
Gør klar.
Sidste runde.
-Vi løber i starten. -Okay.
Parat…
Nu viser vi vores mongolske krigertempo.
Vi går efter en hurtig sejr og titlen.
Planen var at løbe til første planke,
komme ned og skubbe fra.
-En, to, tre! -En, to, tre!
Planen var at løbe til første planke,
komme ned på alle fire og skubbe fra.
Det var, som om en overmenneskelig kraft trak mig bagud.
Det er okay. Op igen!
Jeg vendte mig om på maven igen og rykkede frem sammen med de andre.
Tag fat i planken med hænderne.
-En, to, tre. -En, to, tre.
Det så ud, som om vi lå side om side, og der ikke var nogen afstand imellem os.
Holder alle fast?
Hold godt fast.
-En, to, tre. -En, to, tre.
Ja, sådan!
-En, to, tre! -En, to, tre!
Ja, sådan!
-En, to, tre! -En, to, tre!
-Hold fast. En, to, tre. -En, to, tre.
-En, to, tre.
Det var, som om vi var blevet til én.
Det var nok dér, vores kræfter var bedst koordinerede.
-En, to, tre. -En, to, tre.
Jeg tog små skridt og fandt ud af, at jeg let kunne skubbe fremad.
-En, to, tre. -En, to, tre.
-Hold fast. En, to, tre. -En, to, tre.
-En, to, tre.
-Tre.
Det kører.
Brug fødderne.
-En, to, tre. -En, to, tre.
Vi presser den sidste dråbe styrke ud for at vinde det her.
-En, to, tre! -En, to, tre!
Flaget var blot én planke væk.
Vi var bare ét skridt fra førstepladsen i Physical: Asien.
Vi kæmpede os frem med alt, hvad vi havde, for at tage sejren.
-En, to, tre. -En, to, tre.
-Vi er der næsten! -En, to, tre!
Kom så!
-En, to, tre! -En, to, tre!
-Vi er der næsten! -En, to, tre!
-En, to, tre!
Tag det!
Hvordan kom de derhen så hurtigt?
Kampen er slut.
Vinderen er Team Sydkorea.
-Vi vandt! -Vi vandt!
Hvor er det vildt!
Vægten væltede os om på ryggen, men vi var bare så glade.
Vi slap bare og blev filtret sammen, mens vi grinede som små børn.
Vi var ellevilde. Vi havde endelig vundet.
Det føltes som en drøm.
Jeg er så glad, at jeg næsten ikke kan sætte ord på det.
Jeg kunne ikke tro, vi havde vundet.
Jeg var ekstatisk.
Vi kom ret langt.
-Vi klarede os bedre end før. -Ja.
-Vi gjorde det bedre end sidst. -Ja, men det er en skam.
Team Sydkorea var helt vilde.
Jeg troede ikke, de ville klare det så hurtigt.
Jeg tjekkede uret, så snart fløjten lød. De var færdige på under et minut.
Jeg har nok undervurderet Team Sydkorea lidt.
De var stærkere, end jeg troede.
Det er surt, men jeg er virkelig stolt af mit hold.
Det er jeg virkelig.
Vi gjorde vores bedste, så jeg fortryder ikke noget.
Jeg fortryder intet.
Vi kom så langt i konkurrencen og deltog i sjove kampe.
Physical: Asien.
Den endelige vinder er…
Team Sydkorea.
Hold da op.
-Godt gået. -Tak.
-Tillykke. -Tak.
-I er fantastiske. -Tak.
-God kamp. -Tillykke.
Holdkaptajn for vinderholdet, Kim Dong-hyun fra Sydkorea,
vil du dele dine tanker om sejren?
Jeg kan stadig ikke helt fatte det.
Vi oplevede nogle bump på vejen, og det er vildt, vi faktisk klarede det.
Men vigtigst af alt,
ved at stå over for Team Mongoliet i den sidste dyst,
gik det op for mig, hvor stærke de virkelig er.
Vi kunne ikke slappe af ét sekund.
Jeg er taknemmelig for, at vi fik denne episke duel.
Jeg vil også gerne takke mit hold. Jeg er ekstatisk.
Det er helt vildt.
Og nu til andenpladsen.
Holdkaptajn for Mongoliet, Orkhonbayar Bayarsaikhan,
vil du dele dine sidste tanker?
Hele vejen igennem har vores eneste mål været at vinde.
Selv om det ikke lykkedes,
fik vi nye oplevelser, mødte nye mennesker og lærte nye ting under denne konkurrence.
Tak.
Selv om Team Mongoliet tabte, stod vores flag stadig rankt.
Da jeg så det, gik jeg derhen og viste min respekt.
-Vores flag står der stadig. -Du har ret.
Vi væltede det ikke med vilje.
Physical: Asien.
Alle dyster er nu gennemført.
Andenpladsen i den sidste dyst, Team Mongoliet,
vil I sige et par sidste ord,
før I smadrer jeres torsoer?
Hermed en stor og inderlig lykønskning til Team Sydkorea med sejren.
Tak til mit hold for at have kæmpet med mig hele vejen.
Jeg fortryder intet.
Vi kæmpede med næb og kløer, og jeg er stolt af mit hold.
Team Sydkorea viste sig stærkere, end jeg troede.
Tak, fordi I fik mig til at indse, at vi skal blive endnu stærkere.
Vi gav alt, hvad vi havde, og kæmpede tappert.
Jeg vil sige, at jeg intet fortryder.
Vores leder, Orkhonbayar, var altid så opmuntrende og…
For at være ærlig,
da programmet gik i gang, og jeg så de andre landes spillere,
følte jeg ikke, at jeg var så stærk.
Men jeg tænkte ikke negative tanker om, at vi kunne blive elimineret,
for jeg havde fuld tillid til holdet.
-Enkh-Orgil. -Ja?
-Jeg tror godt, vi kan fortsætte. -Selvfølgelig.
Så jeg gav alt, hvad jeg havde, for deres skyld.
Jeg gav mig fuldt ud i hver dyst.
Godt gået, alle sammen! Flot arbejde!
Jeg synes, vi viste, hvor seje mongolske judokæmpere er.
Det var en ære at repræsentere Mongoliet i konkurrencen.
Det var en ære at repræsentere Mongoliet og det mongolske cirkus her.
I ti år har jeg spekuleret på,
hvad jeg kan gøre med mine evner…
…hvor langt mine fysiske og mentale grænser rækker…
…og hvor stærk min udholdenhed er.
Konkurrenceprogrammet Physical: Asien
var den perfekte mulighed for at finde svarene.
Jeg tror, at det her bliver et vendepunkt i mit liv.
Vi ses snart, min ven.
Jeg stopper ikke her, og jeg giver ikke op.
Jeg vil kæmpe endnu hårdere nu.
Det lover jeg.
Åh gud, jeg får tårer i øjnene.
Det vigtigste, jeg tager med herfra, er,
at man ikke behøver at ramme plet hver gang eller vinde alt.
-En, to, tre! -En, to, tre!
Det handler om, hvordan man håndterer det,
hvad man føler…
…hvad man lærer…
…og de mennesker…
…man kæmper side om side med og skaber minder sammen med.
Det er dét, der betyder noget.
Jeg håber, alle mærkede stoltheden og glæden som mongoler
og kan tage alt det gode med sig fra denne oplevelse.
Tak til alle, der støttede os hele vejen på vores rejse her.
Det er vist det.
Nu vil vinderne, Team Sydkorea, dele deres sidste tanker.
Jeg har været MMA-kæmper i omkring 20 år,
men har aldrig vundet et mesterskabsbælte eller en guldmedalje.
Jeg grublede over, om jeg ikke var god nok til at vinde eller bare uheldig.
Men denne torso betyder mere for mig end noget bælte eller medalje.
Jeg vil værne om den,
og med taknemmelighed vil jeg træne endnu hårdere.
For pokker.
Det rammer mig virkelig nu.
Det er uvirkeligt.
Jeg husker hvert eneste øjeblik.
Mine holdkammerater styrede hele vejen igennem.
Sydkorea!
-Sydkorea! -Sydkorea!
-Kom så! -Kom så!
Ryk sammen. Kom.
Jeg føler stadig, jeg er svag.
-En, to, tre. -En, to, tre.
Jeg føler mig svag, når jeg er alene…
…men stærkere, når vi er sammen.
Sydkorea!
Kom så!
Jeg tror, det bånd har båret os så langt og helt frem til sejren.
Ved at stå sammen som et hold…
-En, to, tre! -En, to, tre!
…hvert eneste øjeblik…
-Vi er stærke. -Det er et spørgsmål om vilje.
…og ved at kæmpe os gennem hver forhindring
følte jeg, vi blev stærkere.
Den sidste hængekonkurrence
knækkede mig fuldstændig, både mentalt og fysisk.
Min selvtillid led et ordentligt knæk, og jeg indså, jeg havde lang vej igen.
Undskyld.
-Sig ikke det. -Du gjorde dit bedste.
Du gav den alt, hvad du havde. Du gjorde det så godt.
Men mine holdkammerater heppede på mig
og gav mig stor støtte med deres ord og bare ved at være der for mig.
Det har gjort mig stærkere og mere udholdende.
Du klarede det så flot, Min-jae. Du var fantastisk.
Godt gået.
Det føles som en livslektie,
så jeg kan ikke sige andet end tak.
Du er der næsten, Min-jae!
Jeg har lært ikke at give op…
…og at give alt, hvad jeg har i mig.
-Godt gået, alle sammen! -Flot!
Jeg vender tilbage til ssireum-måtten,
men sandet fra Physical: Asien
vil altid være et uforglemmeligt minde.
I sæson 2 oplevede jeg glæden alene.
Men denne gang kan jeg dele den med mit hold,
og det gør mig virkelig glad.
At dele sejren med mit hold
og at dele oplevelsen sammen har været en sand glæde.
Sydkorea!
-Stolte og stærke! -Stolte og stærke!
Team Sydkorea beskyttede vores torsoer…
…og udviste vores flag ære.
Physical: Asien.
Gennem hele konkurrencen har vi udforsket alskens kropslig fysik
i jagten på den mest perfekte.
Vores søgen efter den ypperste fysik
uagtet køn, alder eller race…
…vil fortsætte.
TEAM THAILAND
SUPERBON
SUN
PLOY
JAR
TEAM INDONESIEN
TEAM FILIPPINERNE
TEAM TYRKIET
TEAM AUSTRALIEN
TEAM MONGOLIET
TEAM SYDKOREA
KIM DONG-HYUN
YUN SUNG-BIN
KIM MIN-JAE
JANG EUN-SIL
CHOI SEUNG-YEON
Tekster af: Louise Tang