MILANO 29. DECEMBAR 1985.
Pravosudni sistem u ovoj zemlji teško je i duboko bolestan
i zahtevamo promene!
Želimo da pravda bude pravedna!
Pravda mora biti pravedna!
Dostojna pravedne države!
Primereno civilizovanoj i demokratskoj zemlji!
Pravda mora biti pravedna!
Enco je održao obećanje,
nije nas razočarao, nije pobegao.
Obećao je da će se predati i to je učinio.
On je radikalni borac.
Imao je priliku da pobegne u inostranstvo
nakon sramotne osude, kako bi se zaštitio.
Niko mu ne bi zamerio. Ali nije.
Čekaće ovde, u Milanu, u kućnom pritvoru,
žalbeni postupak.
Enco! Enco!
Dragi prijatelji, biću kratak.
Poslednjih nedelja podneo sam ostavku na mesto u Evropskom parlamentu,
odrekavši se imuniteta.
Učinio sam to kako bismo počeli da gradimo zemlju ozbiljnih ljudi
koji govore ono što rade i rade ono što govore.
Italija je puna slepaca koji se prave da vide.
Ali u mom slučaju, kako Marko kaže,
nisu hteli da vide.
Bojali su se da bi priznavanje moje nevinosti
moglo ugroziti verodostojnost
njihovog udara na "Kamoru".
Bojali su se da su pogrešili.
Zar ne može sudija da pogreši i potom prizna grešku?
Ali ja, kriv samo zato što sam nevin,
ja se ne bojim.
I izazivam ih,
predajući dobrovoljno svoje telo
državnim vlastima.
Bravo, Enco!
Enco! Enco! Enco!
Enco, najbolji si!
Ti si naš heroj!
Hoćemo li se videti kasnije? -Hoćemo.
Treba li da stavim lisice? -Nije potrebno, poštovani.
PORTOBELO ŠESTA EPIZODA
Nesreća je izgleda još ozbiljnija
u nuklearnoj elektrani "Černobil", u Ukrajini.
Nemamo puno informacija o katastrofi koja je prouzrokovala dosta žrtava.
Prema "TASS-u", dve osobe su poginule.
Postoji zabrinutost zbog radioaktivnog oblaka nad severnom Evropom.
U Veneciji se sastaju ministri spoljnih poslova i odbrane
zapadnoevropskih zemalja.
Razoružanje i međunarodni terorizam su u središtu rasprave.
29. APRIL 1986.
Hladni talas je pri kraju...
Ni reči o žalbenom postupku.
Budimo realni, slučaj Tortora više nije zanimljiv.
Trenutno sam samo italijanski građanin
osuđen na 10 godina zatvora i kaznu od 50 miliona lira
sa zabranom vršenja javnih funkcija.
Uvek je tamo.
Šta?
Moja osuda.
Marmo je ovde.
Dobro jutro. Sve okej?
Dobar dan. Dobar dan.
Dakle, tebi su dali Tortorin slučaj.
Jesi video dokumentaciju?
Hrpetina toga. Raduješ se, zar ne?
Nisam stigao ništa još da pogledam.
Juče su mi dodelili slučaj.
Stavili su suđenje tokom Svetskog fudbalskog prvenstva.
Nadam se da ćete pre završiti. To je samo žalba.
Ako nas puste da nastavimo.
Tortorina odbrana je tražila da se suđenje prebaci u Milano.
Sumnjaju u teritorijalnu stručnost.
Ali mislim da ne veruju nama.
Potez očajnika koji ih neće nigde odvesti.
Ova žalba ostaje gde jeste.
A šta ti misliš?
Pregledaću ovu gomilu materijala. Moramo biti čisti kao suza.
Mikele, radikali su me hteli mrtvog.
Skoro su mi dodelili čuvarsku pratnju.
Ovo je opasna situacija, samo da te uputim.
Ali sad se sve smirilo, zar ne?
Hvala bogu.
Srećno. Prijatno i nastavak nedelje.
Ćao.
SUDIJA
NAPULJ, KASTELKAPUANO SUDSKI ARHIV
Mačka. -Za miševe.
Evo svi dokumenti sa suđenja.
Kako su organizovani?
Kako? Po pokajnicima.
Sve što je Bara rekao.
Sve što je Pandiko rekao.
Sve što je Meluzo rekao,
Imperatriče,
Sanfilipo,
Vila i tako dalje.
Puno je pokajnika.
Svedočenja nisu hronološki poređana? -Ne, koliko ja znam.
To se mora popraviti.
Stvarno želite da organizujete sve ovo?
Počnimo.
Korak po korak.
ISPITIVANJA POLICIJSKA STANICA "PASTRENGO"
Ko je? -Sudija Morelo.
NAPULJ POLICIJSKA STANICA "PASTRENGO"
Dobro veče, g. sudijo.
Ovde smo držali pokajnike i odmetnute članove.
Svi u zasebnim ćelijama? -Da. Samo su u jednoj bila četvorica.
Pokajnika je bilo puno, stalni priliv.
Mi i sudije nismo bili spremni na to. Nešto sasvim novo.
Ozbiljni kriminalci, pritvoreni zbog višestrukih ubistava.
Jesu li mogli da razgovaraju međusobno?
Ovo je policijska stanica, ne zatvor,
prilagodili smo je potrebama.
U kojoj je ćeliji bio Pandiko? -Ovoj.
Jesu li ćelije uvek bile otvorene? -Jesu tokom dana.
Ovo je soba s TV-om.
Ovde bi, zajedno s policajcima, gledali utakmice Napulja.
Ili "Sanremo",
božićnu misu, čudo krvi Svetog Januarija.
Sarađivali su, pa smo morali biti dobri prema njima.
Tada nije bilo ustupaka ili smanjenja kazni,
ali su imali neke povlastice.
Želeli su zaštitu, udobnost.
Jednom, pre unakrsnog ispitivanja,
tip koji je ubio poznatog gangstera Turatela...
Paskale Bara. -Tražio je i dobio šampanjac.
Pratite me.
Ovo je soba u koju je Tortora stigao na nosilima,
u februaru 1984.
U redu. -Upravo ovde.
Pričali ste o hrani i šampanjcu.
Pokajnici su hteli fino da jedu,
pa je zapovednik nazvao Ministarstvo
i rekao im da nemamo novaca za sve njihove želje.
Di Pijetro je odlučio da iz vlastitog džepa da novac.
Zatim je, kada se predistraga završila,
zatražio povrat novca od Ministarstva,
ali su ga odbili bez okolišanja
jer to nije bilo odobreno.
Italija je uvek takva: Ko je dao, dao je,
ko je dobio, dobio je...
Ali dogodilo se neviđeno čudo.
Članovi "Kamore" počeli su da priznaju, puno njih,
pa su nam dopustili da budemo popustljiviji.
Dakle, u teoriji, ali zapravo i u stvarnosti,
svi ti pokajnici i odmetnuti članovi
mogli su da se dogovaraju oko toga šta će reći sudijama
i mogli su da planiraju.
Ne znam, ali sigurno je da su imali određenu slobodu.
Slobodu?
Jedino nisu tražili izlazak po sladoled
ili šetnju po svežem vazduhu.
Naravno, u blizini.
Ako su bili srećni, bili su voljni da sarađuju.
To je prirodno, zar ne? To je bio cilj.
Slobodno?
Morelo nije ovde?
Ne, radi od kuće.
Šta je ovo?
Hronološko svedočenje pokajnika.
Šta su rekli, kada i gde.
Čemu to? -Za žalbeni postupak.
Sudija želi da krene ispočetka,
od izjava pod zakletvom, unakrsnih ispitivanja, svedočenja, sve.
Opet smo na početku.
Nazad u sudnicu?
Već smo imali suđenje.
Protivno je procedurama.
Ne može to da uradi.
Ja sam samo službenik, ne ubijajte glasnika.
10. JUNA 1986. ŽALBENI POSTUPAK
UNAKRSNO ISPITIVANJE PANDIKO - BARBARO
G. Barbaro, Đovanii Pandiko je izjavio
da je delovao kao posrednik između vas i Enca Tortore,
tokom vašeg zajedničkog pritvora,
kako bi posredovao u dogovoru oko droge.
Kakvom dogovoru oko droge?
Slavni ubrusi,
koji su, po tvrdnjama g. Pandika,
označavali pošiljke droge.
Ne, to je laž.
Izvinjavam se.
Fotografišu gđu Nadiju Marcano i Renata Valancaska.
Mislim da je to zabranjeno.
Udaljite fotografa.
Nastavite.
To je laž.
Ovaj čovek, časni sudijo, laže svesno.
On je utelovljenje laži.
Ja govorim istinu, on je taj koji laže,
ne iz zlobe,
već zato što...
Zato što je lud.
Ja sam izradio te ubruse vlastitim rukama,
ispred tebe, jer si bio opsednut Tortorom.
Časni sudijo, mrzeo ga je,
bio je baš ljuboš.
Oprostite, šta znači ljuboš?
Ljuboš.
Objasnite sudiji.
Bio je ljubomoran, zavidan.
Jedan dan mu je bio prijatelj, drugi dan neprijatelj.
Tvrdio je da komuniciraju mislima.
Spominjao je telepatiju i te neke čudne stvari.
Govorio je da njih dvojica mogu da komuniciraju na daljinu
i takve neke stvari.
Razumem.
Ali vratimo se na te ubruse...
Jeste li ih ili niste poslali Tortori?
Jesam i Tortora mi je odgovorio.
Neki su rekli da je to iznuda,
ali RAI me obeštetio, postoji čak i račun.
Jasno je kao dan, časni sudijo, morali su da održavaju privid normalnog.
Ali iza tog privida krije se drukčija istina
i ponavljam je hiljaditi put.
Dostavio si nekoliko pošiljki droge Tortori.
A kad to? Ja nisam ni član "Kamore".
Tamo 70-ih i 80-ih.
To je laž! -Naravno da jeste.
Tokom tog razdoblja, pritvorenik je bio u zatvoru.
Štaviše, tražimo od g. Barbara da nam kaže
od kada do kada je bio zatvoren u "Porto Acuru".
Prigovor! Advokat utiče na svedoka.
GLAVNI DRŽAVNI ADVOKAT
Kakve to veze ima?
Moramo gledati suštinu, a ne oblik zakona,
ljudsku istinu ove bolne priče.
Beskorisna brbljanja. -Hvala na lekciji, profesore.
Neka svedok nastavi, hvala.
U zatvoru "Porto Acuro" bio sam od 1972. do 1981. g.
Kako sam mogao da dostavljam drogu ako sam bio u zatvoru?
Nisam mogao da dostavljam ništa nikome.
Neka uđe u zapisnik.
Bravo, advokate.
Sve su proučili. Ponašaju se kao sveznalice.
Nesposoban si.
Dostavljao si drogu Tortori tokom kućnog pritvora.
Kako? Uvek sam imao pratnju tokom kućnog pritvora.
Ti si lažljivac.
Sposoban je da izmisli bilo šta.
Lažljivče!
Oženjen je za laži,
dok ja grlim istinu, opšte dobro i pravdu.
Sediš ovde, ali nisi sa nama, ne postojiš.
Ti si lud!
Čujete li ga?
Šta to govoriš?
Tvoje biće ne postoji, nestalo je.
Ali ovde sam!
Ti si lud! Ludi lažljivac!
Ne postojiš ovde. -Kakav luđak.
Čujete li ga? -Imaš 30 sekundi autonomije.
DIJAGNOZA: Ispitanik pokazuje kliničku sliku
koja odgovara šizofreniji.
Tendencije prema patološkom laganju i progoniteljske manije.
Iskrivljena percepcija stvarnosti.
Šizofrenija.
Paranoja.
Patološko laganje.
Ovde ne piše da moj ima pravo na status osobe s invaliditetom.
19. JUNA 1970.
Vaš sin ima 30 godina, mora da pronađe posao.
Ali nije zdrav.
Šta mu je? -Ne može da ustane ujutro.
Vaspitanje i demokratija. Nakon 15 minuta, red je na sledeću osobu.
Izvinjavam se, gđo.
Kako vam mogu pomoći?
Đovanii Pandiko. Treba mi nova kopija izvoda iz knjige rođenih.
Već imate kopiju. Šta će vam još jedna?
Ova je zgužvana.
Ovde je zgužvano.
Koliko ću čekati?
Sledeći.
Nesposobnost, neurednost,
ova dosadna arogancija... Znate, po meni je dosada...
Gđo Markano, tražili ste ponovo svedočenje.
Šta želite da nam kažete?
Ono što nisam mogla da kažem na prethodnom suđenju.
Zašto niste mogli? Odjednom ste se setili?
Bilo me strah i ponašala sam se kao luđakinja.
Ali uvek upali. Niko ne razume ništa o ludilu.
Ne, ti stvarno jesi luda!
Tišina!
Časni sude, ako je ova žena psihopata...
Bara, tišina!
Trebalo bi je zatvoriti. -Tišina!
Zatvoriti u ludnicu.
Šta je ovo? -Tišina.
Koga i čega ste se bojali?
Paskale Bara...
Pretio mi je i zabranio mi je da mu protivrečim.
Morala sam da kažem ono što mi je on rekao da kažem,
inače bi me ubio.
Njemu je ubijanje šala.
Jedno ubistvo manje ili više.
Ubiti čoveka isto mu je...
Što i zgaziti bubašvabu.
Crnog, časni sudijo.
Ne prekidajte.
Osim toga, svi insekti su crni.
Hoću reći, da ih ne pobrkamo s drugim bubama.
Upravo sam pročitao "Zlatna buba", Edgara Alana Poa,
posebno delo.
Pandiko, dosta je! -Pokoravam se, časni sudijo.
Policajče, stvarno dobra knjiga. Preporučujem je.
Dakle, gđo Markano?
Dakle...
Enco Tortora nije iniciran u mom stanu.
1978. godina, bila sam u Madesimu sa svojim sinom
koji nije imao ni godinu dana.
Postoji ugovor o najmu za moj stan u Milanu
koji datira od 1979. godine.
Dakle, stan nije bio gotov.
Nije bio useljiv.
Dakle, nije bilo nikakve inicijacije?
U mom stanu ne.
Zapisničaru, jeste li to zapisali?
Opsednuti ste mišlju da zapisničar ne tipka ništa.
Da, jer se tokom prvog suđenja često događalo.
Pod izgovorom da je gospođa bila zbunjena.
Još jedna lekcija profesora.
Gđo, pri punoj svesti, potvrđujete li ono što je do sada rečeno?
Da.
Sve potvrđujem.
Hvala, slobodni ste.
Draga, postupila si ispravno.
Nemoj da se bojiš.
Zlobna kurvo.
Kako je mali? Odrastao je?
Je li zgodan na tebe?
Bravo, Nadija.
Časni sudijo, jasno je kuda ovo vodi.
Progone doušnike
umesto optuženika.
Čuli ste puno ljudi
koji su se povukli ili promenili priču u Tortorinu korist.
Znate li zašto?
Zato što se boje.
I sa mnom su pokušali.
Rekli su mi da povučem optužbe protiv Tortore.
Ali uprkos pritiscima,
ovde sam i potvrđujem sve što sam dosada rekao.
Posebno to da je Enco Tortora radio za šefa mafije Frančisa Turatela.
Budući da nemam šta da izgubim, krenuću iz početka.
To je pravi čovek!
Tišina!
Tišina u ćelijama!
Mir!
Meluzo je heroj, zaslužuje poštovanje!
Tišina!
Nepismeni junak.
Optuženik Valancaska zatražio je suočavanje s vama.
Pristajete li?
Kako god kažete.
Ali ne znam šta on želi.
Želim da pokažem da si lažljivac.
Ne bojim ga se.
Dovedite Valancasku.
Da čujemo kako me nasilni ubica,
pljačkaš banaka i otmičar opravdava.
Da čujemo zašto. -To je čar prenosa uživo.
Smeće jedno!
Ubiću te!
To nije obećanje. Stvarno ću te ubiti.
Je li ti to jasno, Renatiću?
Jebi se.
Ti si uhljeb!
Zar te nije sramota što si s ova četiri "Kamorina" govneta?
Ma idi se šepuri tamo, kretenu.
Renato, misli na svoju mamu. -Gledaj svoja posla.
Kakve lepe plave oči imaš.
Ili su svetloplave?
Tako si zgodan, Renato. Kao princ od Francuske.
Baš si zgodan. -Uništi ga.
Šta je bilo g. Valancaska?
Ništa.
Hteli su da pričaju sa mnom.
Pričajte s nama.
Kao prvo, ja nemam nikakve veze s "Kamorom",
uvukli su me u to.
Na primer, ovaj čovek ovde.
Prvo kaže da sam član "NKO-a", onda da mu je Turatelo davao drogu
da je da Tortori kako bi je on raspačavao. Sve laži.
Meluzo nije poznavao Turatela.
Samo pričaš bez pokrića! Postoji fotografija na kojoj su zajedno.
Tišina!
Đani. -Renato.
Reci mi kad si navodno upoznao Turatela?
Sad ne mogu da se setim kad tačno.
Nisam te pitao tačan dan. -Ne sećam se.
Ne pretvaraj se u Tortoru koji me pitao za boju čarapa i kravate...
Ne okolišaj.
Ne ponašaj se prema meni kao prema Tortori, jer nisam on.
Sad ću ti nabiti šargarepu u guzicu pred svima!
G. Valancaska, pristojno se ponašajte. Niste na pijaci.
Đani,
nemaš pojma o drogi u Milanu.
U Milanu si bio sitni lopov, pljačkaš starica,
svodnik mladih devojaka
koje si prisiljavao da rade na periferiji grada.
Ti si samo sitni prevarant.
Zavodnik Đani. Đani ča-ča-ča.
Šta želiš od mene, Renato?
Turatelo je imao tetovažu. -Tetovažu?
Na levoj ruci.
Šta je bilo na tetovaži?
Ovo je tvoj as iz rukava? Tetovaža?
Da.
Kakvu je tetovažu imao?
Ne sećaš se?
Pomoći ću ti.
Radi se o životinji.
Tetovirao se u maloletničkom pritvoru.
Pređi na stvar, za Boga miloga. -Reci mi šta je imao tetovirano.
Pusti me da odgovorim, ne upadaj u reč.
Ni ti nisi znao ništa o tetovaži...
Šta je imao tetovirano? Ne traći mi vreme, jebote!
Pitao sam te nešto!
Šta je imao tetovirano?
Nisam primetio tetovažu.
Zapravo, stavite u zapisnik da je nikad nisam video.
Eto, gotovo.
Tetovaža, ovoliko velika na levoj ruci,
a on je nikad nije video!
Znate li zašto?
Zato što je Turatelo takve kao ti držao na distanci.
Nisi mu se smeo obratiti.
To nije istina!
Pazi, sad će doći šargarepica.
Časni sudijo, Turatelo je imao devojku.
Ko je ona bila?
Kako se zvala?
Je li bila visoka, niska, plavuša, crnka?
Kakva je bila?
Rekao si da si ga dobro poznavao, zar ne? Opiši je.
Istina je da kurca ne znaš.
Znam ja šta želiš da postigneš.
Radiš ovo kako bi branio Tortoru.
Jebe mi se za Tortoru!
Ovo ti je postalo moralno pitanje, prihvatio si tu misiju.
Časni sudijo. -Da.
Meluzo je upravo rekao da je pomaganje Tortori moralno pitanje,
stvar principa, principa pravde.
Ovo je dobrovoljno priznanje.
Priznanje, istina.
Hvala Meluzo, što ste se izlajali.
To sam rekao?
Renato Valancaska, iz ljubavi prema istini,
i zato što ne može da podnese da nevin čovek završi u zatvoru,
svedočio je protiv lažnog optužitelja
i javno ga osramotio.
Ali upravo je rekao da ga boli briga za Tortoru.
Doslovno da ga boli kurac.
Nemam komentara.
Ni on nije poznavao Turatela.
Glup si.
Časni sudijo...
ZAVRŠNA REČ TUŽILAŠTVA
Odbrana tvrdi da je Pandiko lud i nepouzdan.
Luda osoba je nepouzdana,
ali nije kazneno odgovorna.
Pandiko se nikada nije pozvao na tu rupu u zakonu,
priznao je svoju krivicu.
Tim priznanjem pogoršao je vlastitu situaciju.
Pandico nikad nije pokušao da se izvuče na dijagnozu.
Ali sve i da je lud,
ludilo nije trajno stanje.
Menja se, promenljivo je.
Moram priznati da svi mi u sebi nosimo dozu ludosti,
koju srećom, možemo kontrolisati.
To je razlika.
Pandiko je možda bio lud,
ali danas moramo priznati da se promenio.
On je razborit i nikada ne protivreči samome sebi,
a oni koji lažu pre ili posle se izlanu.
Đovani Pandiko sebi nikada nije protivrečio.
Paranoja? Istorija je puna paranoičnih genija.
Upravo tako...
Poput Torkvata Tasa, toplo preporučujem njegova dela,
ili velikog napuljskog kipara Vinčenca Gemita,
koji se dobrovoljno javio za ludnicu.
Sve veliki umetnici.
Možda ste i vi, državni advokatu, pomalo paranoični.
Naravno.
I sebe mogu dodati na spisak.
Pandiko, ne prekidajte ga.
Izvinjavam se, nisam mogao da ti pomognem.
A Meluzo?
Ludost nije njegov problem.
Ili mu verujete ili ne.
Tako je.
Činjenica da se ne seća detalja susreta s Tortorom,
ili Turatelovog privatnog života...
Daje težinu njegovim rečima
jer da laže, bio bi bolje pripremljen
i znao bi detalje koje javnost voli.
A takođe i sudije.
I sedam doušnika i dalje potvrđuje njegove tvrdnje.
Časni sudijo i poroto,
Enco Tortora
nije zlokobni prodavac smrti,
ovo je bitna stvar koju želim da navedem.
On je samo sporedni igrač u "Kamori",
za šta ću mu priznati ovu važnu olakšavajuću okolnost.
Ali Tortora je takođe, bez uvrede,
lažljivac.
Laganje mu je u prirodi.
Tortora je dete koje se tokom letnjih praznika
pravio da je video Gospu
kako bi produžio praznike, dokazujući...
Maštu,
i drsku odlučnost
koju i danas vidim u Tortori.
S druge strane, laganje je bilo potrebno
da bi održao svoj status poznate osobe, koji je nesumnjivo stekao trudom.
Morao je,
kako bi odigrao ulogu,
da ima hemijsku podršku.
Zato bih ga opisao više kao strastvenog korisnika.
"Šmrkao je kao lud!" To piše u zapisniku.
Ali ne kao dilera drogom.
Završite, molim.
Zahtevam,
ne da ga oslobodite,
jer njegovo oslobađanje
značilo bi da ne verujete Pandiku, Meluzi i Bari.
Već
da oslobodite sve optuženike!
Časni sudijo, oslobodite sve ili nikoga!
Zakoni moraju biti jednaki za sve.
Nemate izbora.
Tako se radi. Bravo!
Ćao.
Ćao, Tulio.
Prošle nedelje u Modeni, konzumacija širokolisnog povrća
bila je 70% niža od uobičajenog.
Nuklearna elektrana Černobil ima četiri reaktora,
svaki s kapacitetom od 1000 megavata električne energije...
Ne smeta ti?
Ne.
Kako ide?
Završili smo, sad je red na nama.
I?
Tortora je nevin.
Zar nisi i ti verovao da je "Kamorin" član?
Bara se kaje i ne spominje Tortoru.
Pandiko se kaje i ne spominje Tortoru.
Spominje ga tek nakon što mu tužilaštvo pokaže
Tortorino ime u rokovniku Pučine devojke,
a nije ni pisalo Tortora, već Tortona
uz telefonski broj.
Ne podudara se.
Tek nakon što je video rokovnik,
Pandiko priznaje da je Tortora član "Kamore".
Bara ga sledi, ali tek nakon svog 18. ispitivanja.
Odande kreće lavina priznanja i pokajanja,
sve čiste izmišljotine.
I zapravo, nijedna optužba nije opstala na sudu,
a svi dokazi su srušeni.
Stvar je u tome da su gotovo sve sudije
u napuljskom sudskom sistemu, uključujući mene,
verovali tim kriminalcima koji su lagali bez imalo srama,
ne sumnjajući ni najmanje
u njihovo navodno pokajanje.
Sudije su toliko naviknute na ćutanje,
da ne dobiju ni reč,
i onda kad ubica iz "Kamore",
ne tražeći ništa zauzvrat,
prizna, da imena i prepriča činjenice,
sudije gledaju na to kao na čudo.
Možeš li da veruješ?
Zapisano i potpisano priznanje
svedoka su-zaverenika?
Uz njega i puno drugih.
Onda provera činjenica postaje potpuno beskorisna.
Verujem ti!
To je čin poverenja, olakšanje!
Ako je Tortora nevin, onda treba da bude oslobođen.
Hoćeš li to reći u zatvorenoj skupštini?
12. SEPTEMBAR 1986.
Završne reči su gotove. -Završili smo.
Ako iko iz tužilaštva,
od advokata ili optuženika želi nešto da kaže,
može to da učini sada, pre nego što se povučemo na većanje.
Ja želim.
Slušamo.
Zapisuje se? -Da.
Ne provociraj ih.
Ego sudija nema granica.
I bez opomena.
G. Državni advokatu,
jedna stvar me posebno pogodila na ovom zadnjem suđenju.
A to je najnovija transformacija koju sam doživeo zahvaljujući vama.
Više nisam cinični trgovac smrću,
već sam sada kukavica, naivčina,
koja se dala prevariti jer mu je ponestalo novca.
Da razjasnimo nešto.
Da sam zaista, u trenutku slabosti, trgovao drogom,
štaviše kilogramima droge kao što je rečeno,
ne bih se smatrao kukavicom
već kriminalcem.
I zato ne tražim smanjenje kazne.
Ako utvrdite da sam kriv,
osudite me na 30 godina.
G. državni advokatu, vidim da ste kopali
po jeftinim tabloidima od pre 30 godina.
I istina je, u jednom intervjuu
ispričao sam priču o tome kako smo, kao deca 1948. godine,
neki moji prijatelji i ja, zabavljali se
pričajući da smo videli Devicu Mariju u jednoj pećini.
Smela šala, priznajem.
Pitam se jeste li vi ikada bili mladi?
Nadam se za vas da jeste.
Iz te priče izvukli ste jedan zaključak.
Ako se pravio da je video Devicu Mariju kao dete,
onda je Tortora oduvek lažljivac i mogao bi biti član "Kamore",
čovek s puno lica.
G. državni advokatu, smatram da je puno manje ozbiljno
pretvarati se da vidiš Devicu Mariju sa 18 godina,
nego verovati, kao što vi verujete,
rečima Đovanija Pandika,
šizofrenika i ubice.
Ili rečima Meluza,
pljačkaša i svodnika.
Ili pak rečima Bare, masovnog ubice,
prikazujući te iste ljude herojima!
U ovom suđenju
nisam bio optuženik kojem treba suditi.
U nekim trenucima, i prolaze me trnci od toga,
osećao sam se kao neprijatelj kog treba zgaziti.
Jer ovaj slabi čovek
od prvog dana govori da je nevin,
jer je ovaj slabi čovek,
poremetio vaše uverenje
prema kojem ste ili odani do kraja ili izdajnici.
Ali moguće je i biti tvrdokorno nevin.
Skupo sam platio za ovu razliku,
dobivši kaznu od 10 godina za veze s "Kamorom", za drogu...
Ne vređajte me više, molim vas.
Trebalo bi završiti s rečima: "Verujem".
Ali da vas pitam.
Da li biste vi verovali na mom mestu?
Kažem vam, nevin sam!
Govorim to iz sveg glasa već tri godine.
Isto to govore dokumentacija i činjenice proizašle sa saslušanja.
Nevin sam.
Iz dubine srca nadam se
da ste i vi nevini.
Hvala.
Mogao nas je poštedeti ovog zadnjeg.
Sud se prekida.
Predivno.
Sledeći?
Tortora, Enco Klaudio Markelo.
Svi na noge.
15. SEPTEMBRA 1986. DONOŠENJE PRESUDE
U ime italijanskog naroda, Žalbeni sud u Napulju,
na osnovu člana 523 Kaznenog zakona,
i u izmeni presude
iz 17. septembra 1985,
na koju se žalilo tužilaštvo, optuženici,
koje neću imenovati zbog nedostatka vremena,
oslobađa sledeće, jer nisu počinili kazneno delo, Sanfilipo Salvatore...
Oslobodili su me! -I Meluzo Đovani.
Oslobađa one s prethodnim osudama: Atraus Vinčenco, Korino Mario,
Mandato Gerardo, Markano Nadija...
Vajrano Renato, Valancaska Renato.
Potvrđuje presude osporene žalbom
i nalaže sledećim optuženicima da snose troškove suđenja:
Askarija Mario Roberto, Donaruma Domeniko,
Matano Franko, Pandiko Đovani...
"Deveta stanica: Isus pada po treći put."
Oslobađa, jer nisu počinili zločine i kaznena dela
iz članova 416 i 416-bis Kaznenog zakona
i budući da delo opisanog zločina ne postoji u članu 71 o drogama,
sledeće prethodno osuđene optuženike:
Kocolino Anijelo, Kocolino Rikardo, Marinijelo Ana, Moča Luiđi
i Tortora Enco Klaudio.
Sud se raspušta.
Svi ste vi "Kamorini" članovi. -Idi dođavola!
Sudijo, komentar o presudi.
Osudili smo one koji su to zaslužili, a ostale oslobodili.
Ova istorijska presuda predstavlja pravdu koja je pravedna.
Uzdam se u Božje sveznanje uprkos ljudskoj pogrešivosti.
Osećam zadovoljstvo, ali istina je da je Tortora "Kamorin" član!
Bog nas gleda.
Čekajte, želi da kažem... -Vlada mora da nas podrži!
Srećno! Srećno!
Dođite, moram da dam izjavu. Dođavola!
Italija je ustala! Tako je!
"Plačite, nevina deco,
bolje spokojni, ali pravedni.
U ovoj zemlji, besni vetar
uništava šume i šumska područja,
a na sivom i pretećem nebu
dolaze strašne oluje."
Zašto se smejete?
Ne, ne smejem se.
Je li to bio Paskoli? -Pandiko.
Svejedno je Đovani.
Svaka čast. Predivno. -Hvala.
Za vas.
Šta? Ne smem.
Vi ste pametan mladić.
Koliko imate godina? 25, 26? -24.
Ja sam u vašim godinama već bio iza rešetaka.
Da bi preživeo sve ovo vreme u zatvoru,
moraš da neguješ interese i prijateljstva.
Molim vas, ne smem.
Ne biste smeli da vam tražim nešto zauzvrat,
ali ne tražim ništa.
Samo želim da nagradim ljubitelja poezije.
Evo. Nemojte da me uvredite.
Za Boga miloga, nikako.
Policajac je korumpiran!
Iznudio je sat od mene!
Želim da razgovaram s upravnikom! Upravniče!
Policajac je korumpiran!
Zovite upravnika!
MILANO 20. FEBRUARA 1987.
Dakle,
gde smo ono stali?
Mogao bih da kažem puno toga, ali reći ću samo jedno.
Dopustite mi jednu misao.
Puno ljudi je prolazilo ovo sa mnom,
patili su zajedno sa mnom
tokom ovih strašnih godina.
Puno ljudi mi je dalo ono što su mogli, na primer molitvu,
i nikad to neću zaboraviti.
I ovu zahvalnost
svim tim dragim, dobrim ljudima
dopustite mi je.
Evo, rekao sam.
I dodaću još nešto.
Ovde sam,
znam,
i govorim u ime onih koji ne mogu da govore.
A puno je takvih.
Previše.
Ovde sam, i biću ovde,
i za sve njih.
A sada
počnimo
kao i što smo i nekad počinjali.
Evo ga!
U pratnji noti "Trijumfalnog marša" iz "Aide"!
Dobro došli, zapovedniče!
Krenuo je brzim korakom.
Možda ste već pogodili o kome se radi.
Naš Portobelo!
Simbol naše emisije.
Portobelo, hoćeš li izaći?
Evo ga. Portobelo se vratio.
Želim da počnem
s gostom koji mi je jako drag.
Radi se o ženi čiju bol u prošlosti nisam razumeo.
Tu duboku tugu u njenim očima.
Molim vas da je podržite velikim aplauzom.
Dame i gospodo, Aurora.
Njeno ime je predivan znak.
Od danas, ona će biti naš stalni gost
i zvaćemo je
Misteriozna devojka koja plače.
Enco, bez reči sam. -Samo trenutak, pa ćemo proslaviti.
Pusti ga.
Rasplakali ste me, hvala.
Nećeš pitati kako je prošlo?
Kako je prošlo?
Sjajno, veliki uspeh!
Ana, ovo je stvarno poslednja sezona.
Ne mogu više da vodim emisiju.
Čekaj.
Neću se predomisliti.
I već znam kako ću je završiti.
Šta želiš da mi kažeš?
Ništa tragično,
samo drukčije.
Enco, sve je spremno. -Dolazim.
Tata.
Dolaziš li? -Evo me.
Tako je ispalo.
Ne mogu više da igram ovu igru.
Evo nas.
Žao mi je što prekidam, ali upravo smo došli.
26. JUNA 1987. POSLEDNJA EPIZODA "PORTOBELA"
Tu su deca koja predstavljaju svaki deo sveta,
lagana kiša koja prestaje,
i divna publika
koja večeras okružuje kamere "Portobela".
Topli zagrljaj ljudima iz Milana
koji su nam doneli svoje životinje, za oproštaj od emisije.
U ovom neobičnom okruženju,
na dnu stepenica arke...
Čekali smo vas da deva uđe u arku.
Neka uđe.
Polako.
Toliko je ljudi kojima moram da zahvalim
da bi ova emisija trajala satima.
Ali ogromnoj publici koja prati našu emisiju već godinama,
moramo da zahvalimo.
Hvala Ani, mojoj sestri,
i Anđelu Čiteriju, autorima
ove posebne emisije.
Hvala Điljoli Barbijeri, RAI-ju,
i svima onima koji su svojim radom,
petkom za petkom, stvarali ovu emisiju.
Priču o pojedincima, o ljudima.
ENCO TORTORA UMRO JE 11 MESECI KASNIJE.
U DOBI OD 59 GODINA.
MEDIATRANSLATIONS
Svi likovi i stvarni događaji umetnički su interpretirani.
Neke uloge su prilagođene u dramske svrhe.
Svaka povezanost sa stvarnim osobama, živim ili mrtvima, slučajna je.