MILANAS, 1985 M. GRUODŽIO 29 D.
Šios šalies teisingumo sistema rimtai ir sunkiai serga,
ir mes reikalaujam pokyčių!
-Mes norim teisingo teisingumo! -Taip!
-Teisingo teisingumo! -Verto konstitucinės valstybės.
Civilizuotos ir demokratinės šalies!
Teisingo teisingumo!
Enzas tesėjo savo žodį! Jis neapvylė. Jis nepabėgo.
Jis pažadėjo pasiduoti policijai ir pasidavė!
Jis iš tiesų radikalus kovotojas.
Jis turėjo galimybę pabėgt į užsienį po gėdingo nuosprendžio.
Siekdamas apsigint.
Už tai jo nieks nebūtų pasmerkęs, bet jis nepabėgo.
Jis apeliacinio teismo patogiai lauks čia, Milane, namų arešte.
-Bravo! -Bravo, Enzai!
Enzai!
Brangūs draugai, kalbėsiu labai trumpai.
Kaip žinot, pastarosiomis savaitėmis
atsisakiau Europos parlamento nario mandato,
o tuo pačiu - imuniteto.
Taip pasielgiau, kad galėtume pradėti kurti rimtų žmonių šalį,
žmonių, kurie kalba, ką daro, ir daro, ką kalba.
Kita vertus, šiandien Italijoj pilna neregių, tvirtinančių, kad jie regi.
Tačiau šiuo atveju, kaip vis kartoja Markas, - jie nenorėjo regėti.
Jie bijojo, kad mano pripažinimas nekaltu
sukels pavojų jų didžiulio puolimo prieš kamorą patikimumui.
Jie bijo būti neteisūs!
O teisėjas juk negali suklysti ir tai pripažinti.
Tačiau aš, kaltas vien dėl to, kad esu nekaltas, nebijau.
Ir metu jiems iššūkį.
Atiduodamas savo kūną kaip laisvos valios ženklą valdantiesiems.
-Bravo! -Šaunuolis, Enzai!
-Pirmyn, Enzai! Taip! -Pirmyn, Enzai!
Enzai!
Tu puikus, Enzai!
Tu - mūsų didvyris, Enzai!
-Pasimatysim vėliau. -Enzai!
-Mane reikia surakinti? -Nebūtina, parlamento nary.
Enzai!
Įvykis, kuris, ko gero, visiems laikams įeis į žmonijos istoriją,
kaip ugnikalnių išsiveržimas...
Avarija sovietų atominėje elektrinėje Černobylije, Ukrainoje,
įgauna vis rimtesnį mastą.
Apie šią katastrofą trūksta informacijos.
Per katastrofą galėjo žūti daug žmonių. TASS praneša apie dvi mirtis.
Susirūpinimą kelia į Šiaurės Europą slenkantis radioaktyvus debesis.
Venecijoje susitiko Vakarų Europos Sąjungos septynių šalių
užsienio reikalų ir gynybos ministrai.
Pagrindiniai šio susitikimo klausimai -
nusiginklavimas ir tarptautinis terorizmas.
Blogo oro banga slūgsta,
o pradiniu vertinimu nuostoliai...
Nė žodžio apie mano apeliacinį teismą.
Brangioji, tiesiog pripažinkim.
Tortoros istorija nebėra naujiena.
O aš iki šiol lieku Italijos piliečiu, kuris nuteistas kalėt 10 metų,
sumokėt 50 mln. lirų baudą ir kuriam draudžiama eiti bet kokias pareigas.
-Jis dar galioja. -Kas?
Mano nuosprendis.
Neleisk man išeiti.
Nesukelk man šio sielvarto.
Grįžk į Sorentą.
Leisk man gyventi.
Atėjo ponas Marmo.
Bravo!
-Labas rytas -Labas rytas.
-Sveikas. -Labai malonu jus matyti.
Gero sekmadienio. Sveiki. Gero sekmadienio.
O čia - vaikai.
-Vadinasi, tau atidavė viską. -Taip.
Ar peržiūrėjai dokumentus? Juose daug visko.
Tu patenkintas. Juk taip?
Dar neturėjau laiko nieko peržiūrėti.
Mane paskyrė tik vakar.
Teismo datą paskyrė per pasaulio futbolo čempionatą.
Tikėkimės, teismą baigsi greit. Tai tik apeliacija.
Jei mums apskritai leis dirbti.
Tortoros gynyba teismą paprašė perkelti į Milaną.
Ji rėmėsi abejonėmis dėl teritorinio teismingumo.
Man atrodo, ji mumis nepasitiki.
Tai desperatiškas žingsnis, kuris niekur neatves.
Šio teismo iš tavęs niekas neatims.
O ką manai tu?
Išstudijuosiu tą krūvą dokumentų. Turėsim būti neįveikiami.
Mikele, radikalai norėjo mane nužudyt.
Policija net svarstė man suteikt apsaugą.
Padėtis iš tiesų pavojinga. Sakau, kad suprastum.
Bet man regis, kad dabar visų aistros aprimo. Juk taip?
Ačiū Dievui. Linkiu sėkmės darbe.
-Skaniai papietauk ir gero sekmadienio. -Ir tau.
-Viso. -Iki.
MIKELĖ MORELO, TEISĖJAS
NEAPOLIO KAPUA PILIS, TEISMO ARCHYVAS
Katinas. Jis gaudo peles?
Čia visi to teismo dokumentai.
-Kaip jie sudėlioti? -Kaip sudėlioti? Pagal persimetėlius.
Viskas, ką pasakė Bara. Viskas, ką pasakė Pandikas.
Viskas, ką pasakė Meluzas, Imperatričė, San Filipas,
Vila ir taip toliau. Buvo daug persimetėlių.
Ar jų pareiškimai sudėti chronologiškai?
Ne. Kiek žinau, ne.
Juos reikia sudėt chronologiškai.
Pone, jūs tikrai norit čia viską perdėlioti?
Pradėkim. Po truputį.
Po truputį.
APKLAUSOS PASTRENGO POLICIJOS NUOVADOJE
-Kas ten? -Teisėjas Morelo.
NEAPOLIS, PASTRENGO POLICIJOS NUOVADA
-Labas vakaras, teisėjau. -Labas vakaras.
Čia laikėm kamoros persimetėlius ir atsiribojusiuosius.
-Visos vienutės. -Išskyrus vieną, kurioj laikėm keturis.
Persimetėlių buvo daug. Nuolatinis srautas.
Su teisėjais nebuvom pasiruošę. Tai buvo naujas dalykas. Stambūs nusikaltėliai.
Kaltinami daugybe žmogžudysčių.
Noriu suprasti. Ar jie turėjo galimybę vieni su kitais kalbėtis?
Teisėjau, čia nuovada, o ne kalėjimas.
Ji iš reikalo buvo laikinai paversta kalėjimu.
-Kurioj kameroj buvo Pandikas? -Šitoj.
-Ar kameros visą laiką buvo atidarytos? -Dienos metu visą laiką.
Čia TV kambarys. Jei rodydavo Neapolio komandos rungtynes,
jie jas žiūrėdavo kartu su policininkais.
Arba San Remo muzikos festivalį, Kalėdų vidurnakčio mišias,
šv. Januarijaus kraujo ceremoniją.
Jie buvo persimetėliai, talkino. Su jais reikėjo elgtis gerai.
Tuo metu taip elgtis nebuvo naudinga,
nes bausmės dar nebuvo sutrumpintos.
Nebent kelios nedidelės paslaugos. Jie norėjo būt apsaugoti, paguosti.
Sykį prieš akistatą
tas, kuris nužudė garsųjį gangsterį Turatelą...
Paskualė Bara.
Jis paprašė ir gavo šampano butelį.
Eikit paskui mane.
Į šį kabinetą 1984 m. vasarį
ant neštuvų buvo atgabentas Tortora.
-Gerai. -Štai čia.
Bet jūs man pasakojot apie pietus ir šampaną.
Tie persimetėliai norėjo gerai maitintis.
Vienu metu viršininkas paskambino į ministeriją
ir pasakė, kad nebėra pinigų apmokėti jų pageidavimams.
Todėl ponas Di Pietro nusprendė iš anksto apmokėti iš savo kišenės.
Paskui, tyrimo pabaigoje,
jis ministerijos paprašė kompensuoti jo iš anksto sumokėtą sumą.
O ministerija atsakė: "Negalim." Nes tas mokėjimas nebuvo įgaliotas.
Matot, Italija visą laiką vienoda.
Tie, kas davė, davė, tie, kas gavo, gavo.
Tačiau tai buvo stebuklas, jie tokio dalyko nebuvo regėję.
Kamoros nariai kalbėjo. Daug jų kalbėjo.
Todėl mums pavedė su jais elgtis rūpestingai.
Tačiau teoriškai, o taip pat praktiškai
visi šie persimetėliai ir atsiribojusieji
galėjo sugalvot istoriją ir ją papasakot teisėjams. Nuoseklią istoriją.
Nežinau. Jie tikrai naudojosi tam tikra laisve.
Laisve. Jie galėjo išeiti suvalgyti ledų
ar pasivaikščiot gryname ore. Su sąlyga, kad toli nenuklys.
Jei buvo patekinti, jie noriau kalbėjo.
Tai juk žmogiška. Argi ne? Toks buvo tikslas.
-Ar galiu įeit? Teisėjas Morelo čia? -Ne, jis dirba iš namų.
Kas čia, po galais?
Persimetėlių apklausų chronologija.
Ką, kada ir kur jie pasakė.
-Atleiskit. Kam tai? -Apeliaciniam procesui.
Teisėjas nori viską atlikti iš naujo.
Raštiškus parodymus, persimetėlių akistatas, liudijimus, viską.
-Vėl viskas nuo nulio. -Teismo salėj per teismo procesą?
APKLAUSOS PASTRENGO POLICIJOS NUOVADOJE
Tas teismo procesas jau surengtas.
Tai neįprasta. Neįprasta. To neįmanoma padaryti.
Pone, aš tik tarnautojas. Nežudykit pasiuntinio.
1986 M. BIRŽELIO 10 D. PANDIKO IR BARBARO AKISTATA
Taigi, p.Barbaro. Džiovanis Pandikas
pareiškė, kad tarpininkavo jums ir Enzui Tortorai
tuo metu, kai kalėjote vienoj kameroj,
tariantis dėl narkotikų siuntos.
-Apie kokius narkotikus kalbat? -Apie garsiąsias servetėles.
Apie tas, kurios, vėlgi pasak pono Pandiko,
-atitiko tiek pat narkotik7 siuntų. -Ne, tai melas, gerb. teisėjau.
Atleiskit. Žmogus fotografuoja
ponią Nadią Marcano ir poną Renatą Valancaską.
Kiek žinau, tai draudžiama.
Išveskit fotografą.
-Prašau tęsti. -Gerb. teisėjau, tai melas.
Gerb. teisėjau, šis žmogus meluoja žinodamas, kad meluoja.
Jis - vaikštantis melas.
Aš sakau tiesą. Meluoja jis.
Ir meluoja ne iš piktumo, o dėl to, kad yra pamišęs.
Tas servetėles numezgiau savo rankomis.
Jas mezgiau tau matant.
Nes tave buvo apnikęs Tortora.
Gerb. teisėjau, jis Tortoros nekentė. Kitaip sakant, "o'mbariava".
Atleiskit, p.Barbaro. Ką reiškia "mbriava"?
-"O'mbariava". -Taip. Paaiškinkit teisėjui.
Tai reiškia, kad jis pavydėjo Tortorai. Kad jautė pavydą.
Vieną dieną jis buvo draugas, kitą dieną - priešas.
Sakė, kad su Tortora bendrauja mintimis, telepatiškai.
Jis man vis kalbėjo tokius niekus.
Sakė, kad jie kalbėjosi 1500 km atstumu.
Tad štai tokius dalykus.
Suprantu. Bet pone Barbaro,
jūs tas servetėles Tortorai nusiuntėt ar ne?
Žinoma, nusiunčiau. Ir Tortora man netgi atsakė.
Kažkas norėjo tikėti, jog mėginu prievarta išgauti pinigų.
Bet RAI man kompensavo išlaidas. Ir jūs turit kvitą.
Gerb. teisėjau, suprantama, jie stengėsi išlaikyti regimybę.
Bet už tos išorės yra kita tiesa.
Tiesa, kurią kartojau tūkstantį kartų.
Tu Enzui Tortorai nusiuntei kelias narkotikų siuntas.
O kada? Kada jas nusiunčiau? Aš nė nesu kamoros narys.
Kada? Tuo laikotarpiu 8-9 dešimtmety, kaip ir sakiau.
-Visa tai melas. -Žinoma, kad melas.
Tuo metu kalinys buvo už grotų.
Beje, norėtume, kad ponas Barbaro mums primintų,
kada jį laikė Porto Azuro kalėjime.
Protestuoju. Advokatas mėgina paveikti liudytoją.
Liaukitės. Ką čia kalbat?
Turim žvelgti į įstatymo esmę, o ne į jo formą.
Į žmogišką šios skaudžios istorijos tiesą.
-Tai beprasmiai tauškalai. -Ačiū už pamoką, profesoriau.
Liudytojas gali tęsti. Ačiū.
Porto Azure kalėjau 1972-1981 metais. Galit patikrinti.
Atleiskit. Kaip galėjau nuvežt narkotikus, jei buvau kalėjime?
-Negalėjau niekam nieko nuvežti. -Prašau tai įrašyt į protokolą.
Šaunuolis, advokate. Matau, išstudijavot medžiagą.
Gauna popieriaus lapą ir manosi viską žiną.
Jūs nekompetentingi.
Enzui Tortorai narkotikus perdavei laikinai išleistas.
Kai mane išleisdavo, visada lydėdavo.
Kaip padaryčiau tokius dalykus? Tu melagis!
-Jis neįtikėtinas! -Tu visiškas melagis!
Jis vedęs melą ir su juo poruojasi.
O aš priėmiau tiesą, visuomenės gerovę, teisingumą.
Tu sėdi čia, bet tavęs čia nėra. Tu neegzistuoji.
Tu pamišęs. Jūs jį girdit? Apie ką tu kalbi?
Tu kaip žmogus nebeegzistuoji. Tavęs kaip žmogaus nebėra.
Kad aš čia. Tu pamišęs. Tu visiškas melagis.
Tavęs nebėra. Supranti? Tavęs nebėra.
-Tau negerai su galva. Jūs jį girdit? -Po 30 sek. tu išsikrausi.
Argi čia neparašyta, kad mano sūnus turi teisę į atleidimą dėl neįgalumo?
Ponia, jūsų sūnui 30 metų. Jis turi dirbti.
Kad jis serga.
Kas jam ne taip, ponia? Kokia jo liga?
-Jis ryte negali atsikelt. -Iš pagarbos ir demokratijos,
po 15 min. turėtumėt pereit prie kito.
-Atleiskit, ponia. Pasitraukit. -Užpildykit šią formą. Kuo galiu padėt?
Džiovanis Pandikas. Man reikia naujos mano gimimo liudijimo kopijos.
Jūs jau turit gimimo liudijimą. Kam jums kitas?
Užlankstytas kampas.
Ir šitas kampas užlankstytas. Kiek laiko truks padirbti naują?
Kitas.
Nekompetentingumas, aplaidumas.
Abejingas pasipūtimas. Su nuoboduliu negaliu...
Ponia Marcano, norėjot būt išklausyta. Ką norėtumėt papasakoti?
Taip. Norėčiau pasakyti tai, ko negalėjau pasakyt ankstesniam teisme.
Kodėl negalėjot pasakyti? Staiga prisiminėt?
Aš išsigandau ir elgiausi kaip pakvaišusi.
Tai visad suveikia. Niekas nesupranta, kai reikalas liečia beprotybę.
-Ne, tu iš tiesų pamišusi! -Tylos!
Pone teismo pirmininke, ši ponia yra psichopatė.
Bara, tylėkit!
Taip. Ją reikia uždaryt beprotnamy!
Bara, liepiau nutilti!
Žinoma! Beprotnamy! Kas čia dedasi?
Tylos, Bara! O ko jūs išsigandot?
Paskualė Bara man grasino sakydamas, kad jam neprieštaraučiau.
Turėjau patvirtint visus jo žodžius. Antraip jis būtų mane nužudęs.
Jam žudyti - įprastas dalykas.
Vienu nužudytuoju daugiau ar mažiau.
Jokio skirtumo. Jam žudyti tas pats, kas sutraiškyti tarakoną.
-Tarakonai juodi, teismo pirmininke. -Pandikai, nepertraukinėkit.
Ką tai išvis reiškia? Visi tarakonai juodi.
Ne, turiu galvoj, kad jo nesupainiotumėt su vabalu.
Perskaičiau Edgaro Alano Po "Auksinį vabalą". Ypatinga knyga.
-Pandikai, gana! -Kaip pasakysit, teismo pirmininke.
Viršininke. Tai labai graži istorija. Rekomenduoju.
Taigi, ponia Marcano.
Enzas Tortora nebuvo priimtas į kamoros narius mano namuose.
1978 m. su savo sūnum, kuriam nebuvo nė metukų, buvau Madesime.
Namas Milane nuo 1979 metų
yra reguliariai nuomojamas.
Iki tol namas nebuvo įrengtas. Kitaip sakant, buvo netinkamas gyventi.
Vadinasi, jis nebuvo priimtas į kamoros narius?
Mano namuose nebuvo priimtas.
-Raštininke, ar tai įrašėt į protokolą? -Advokate.
Jus apėmusi baimė, kad raštininkas gali to neįrašyti.
Taip, nes per pirmą teismą tai nutiko daug kartų.
Ta dingstimi, kad ponia buvo susipainiojusi.
Dar viena profesoriaus paskaita.
Ponia, ar būdama sveiko proto patvirtinat, ką šiandien pasakėt?
-Taip. Viską patvirtinu. -Ačiū. Galite eiti.
-Teisingai pasielgei. -Nesijaudink ir nebijok!
Niekinga moteris.
Kaip tavo vaikas? Užaugo? Ar jis toks pat išvaizdus kaip tu?
Šaunuolė, Nadia.
Teismo pirmininke, man atrodo aišku, kur link viskas pasisuko.
Užuot teisę kaltinamuosius, jie teisia persimetėlius.
Jūs girdėjot, kaip daugelis atsiėmė savo žodžius
arba pakeitė pasakojimą į palankų Enzui Tortorai.
O žinot, kodėl jie taip elgiasi? Jie bijo.
Ir mane mėgino įbauginti.
Man liepė išsižadėti visų kaltinimų Tortorai.
Bet nepaisant viso spaudimo, teismo pirmininke, aš esu čia
ir patvirtinu viską, ką jums jau papasakojau -
Enzas Tortora dirbo vadeivai Fransiui Turatelui.
Aš tai kartosiu ir kartosiu. Nebeturiu ko prarasti.
Va čia tai tikras vyras!
Tylos! Tylos kamerose! Tylos!
-Meluzas - didvyris. Privalot jį gerbti! -Tylos!
Neraštingas didvyris.
Kaltinamasis Valancaska prašė kryžminės apklausos su jumis.
-Ar priimat jo prašymą? -Kaip pasakysit, teismo pirmininke.
Tik nežinau, ko Valancaska iš manęs nori.
Noriu įrodyti, kad tu melagis!
-Aš neišsigandau. -Prašau atvesti p.Valancaską.
Dabar pažiūrėkim, kaip žmogžudys, bankų plėšikas ir pagrobėjas
norės mane reabilituot. Turim klaust "kodėl?"
Jo paklausykim. Tai tiesioginio eterio grožis.
Šūdo gabale. Aš tave užmušiu. Tai ne tuščias grasinimas.
Tikrai tave užmušiu. Girdėjai? Renatinai!
-Užsikrušk! -Prakeiktas veidmainis!
Jums ne gėda būt kameroj su šitais 4 kamoros šikniais?
Eik savo pakyla. Eik, mulki!
-Renatai, pagalvok apie savo motiną. -Nesikišk į svetimus reikalus.
-Tavo tokios gražios mėlynos akys. -Tu mėšlo krūva.
O gal jos žydros? Neįžiūriu.
Tu labai patrauklus, Renatai. Atrodai kaip princas Fransis.
Tu labai jau gražus.
-Kas ten nutiko, p.Valancaska? -Nieko nenutiko.
-Jie tik norėjo mane pakalbint. -Tai pakalbėkit su mumis.
Visų pirma, norėčiau pasakyt, kad aš su kamora nesusijęs.
Mane į ją įtraukė. Kaip ir šį poną.
Jis mane iš pradžių įtraukė į Naująją kamorą, paskui sakė,
kad narkotikus iš Turatelo perdavė Tortorai. Tai melas.
Nes Meluzas Turatelo visai nepažinojo.
Tu sušiktas melagis! Jie kartu nusifotografavo!
Tylos!
-Džiani. -Renatai.
Papasakok, kada esą susipažinai su Turatelu.
Dabar tiksliai nepamenu.
Tikslios datos neklausiau.
Vis vien nepamenu. Nebūk kaip Tortora,
kuris norėjo žinot kojinių, kaklaraiščio ir batų spalvą.
-Iš kur man žinot? -Džiani, baik išsisukinėt.
Nepainiok manęs su Tortora, nes aš ne toks kaip jis. Supratai?
Ar supranti, kad aš tau įkišiu morką į šikną?
Pone Valancaska. Prašau nesikeikti. Čia ne gatvės turgus.
Džiani, kai buvai Milane, negirdėjai nė uostymo garso.
Milane geriausiu atveju galėjai būti vištų vagis,
vogt senučių rankines, vaikštinėt su būreliu kalių ant pavadžio
ir mėtyt jas ant priemiesčio šaligatvių.
Tu galėtum tik tokius dalykus, nes esi sukčius.
Tu Gražuoliukas Džianis. Džianis Ča Ča Ča.
-Ko iš manęs nori, Renatai? -Turatelas turėjo tatuiruotę.
-Tatuiruotę? -Ant kairės rankos.
Kas tai buvo per tatuiruotė?
Ar tai korta? Valancaskos koziris? Tatuiruotė?
Tatuiruotė. Kokia tatuiruotė tai buvo?
Nepameni? Aš tau padėsiu, kad tave kur.
Tai buvo gyvūnas, kurį jis išsitatuiravo, kai sėdėjo kolonijoj.
O kokia išvada? Nagi!
Džiani, kokia tatuiruotė tai buvo?
Leisk man atsakyt! Tau mane pertraukinėti nėra prasmės.
Nes ir tu apie tą tatuiruotę nieko nežinojai.
Kokia tai buvo tatuiruotė, Džiani? Negaišk mano laiko!
Kokia tatuiruotė tai buvo? Uždaviau klausimą. Kokia tatuiruotė tai buvo?
Teismo pirmininke, į tą tatuiruotę nekreipiau dėmesio.
Ir įrašykit į protokolą, kad šios tatuiruotės
nesu matęs.
Gerai. Puiku. Ačiū, pirmininke. Byla baigta.
Ant kairės rankos buvo tokio dydžio tatuiruotė, o tu jos nematei.
Žinai, kodėl jos nematei?
Nes Turatelas tokių kaip tu neprisileido.
Tau nė nebūtų leidę kalbėt su Turatelu.
-Netiesa! Baik! -Džiani.
Tavo morka jau artėja. Turatelas turėjo moterį.
Kas buvo Turatelo moteris, Džiani?
Kuo ji buvo vardu?
Kaip ji atrodė? Aukšta, žema, šviesiaplaukė, tamsiaplaukė? Kokia?
Sakei, kad gerai jį pažinojai. Pasakyk, kaip ji atrodė.
Tiesa ta, kad tu nieko nežinai.
Aš tave perpratau. Tu taip elgiesi siekdamas apginti Tortorą.
Ką aš peščiau iš Tortoros? Kokia man iš to nauda?
Taip. Tau tai moralinis kryžiaus žygis.
-Ėmeisi šios misijos! -Džiani.
-Teismo pirmininke. -Taip.
Pasak Džianio Meluzo, pagalba Tortoros gynybai - moralinis kryžiaus žygis,
moralinis, principo klausimas. Teisingumo principas.
Jis tai pasakė savo noru. Tai prisipažinimas. Tiesa.
Meluzai, ačiū, kad tai leptelėjot.
Aš tai pasakiau?
Renatas Valancaska vardan tiesos
ir dėl to, kad negali pakęsti, jog nekaltas žmogus grįš už grotų,
davė parodymus prieš meluojantį kaltintoją.
Ir jį viešai sugėdino. Jį diskvalifikavo.
O jis nesakė, kad jam į Tortorą nusišvilpt?
-Ir dar nusikeikė. -Be komentarų, pone pirmininke.
Pone pirmininke. Ir jis nepažinojo Turatelo.
Tu tikrai kvailas, Džiani.
Teismo pirmininke, gynyba bando įrodyti, kad Pandikas yra pamišęs,
ir todėl visiškai nepatikimas. Pamišėlis yra nepatikimas.
Bet jis nėra baudžiamas. Pandikas niekad neišnaudojo šios įstatymo spragos.
Jis pasiskelbė bendrininku.
Prisipažinęs jis apsunkino savo asmeninę padėtį.
Pandikas niekad nesinaudojo beprotybe, siekdamas išsisukti nuo bausmės.
Tačiau net jei būtų pamišęs, beprotybė...
Beprotybė nėra amžina stigma. Beprotybė kinta. Ji evoliucionuoja.
Ir turim pripažinti, kad visi esam šiek tiek bepročiai,
tačiau, laimė, savo beprotybę įstengiam valdyti. Čia ir yra skirtumas.
Tad Pandikas gal ir pamišęs.
Bet šiandien privalom pripažinti, kad jis pasikeitė.
Jo protas aiškus, ir jis niekad sau neprieštarauja.
O tie, kas meluoja, anksčiau ar vėliau ima sau prieštaraut.
Džiovanis Pandikas sau niekad neprieštaravo!
Jis paranojikas? Istorijoj buvo begalė genijų paranojikų.
Būtent. Teisingai. Pvz., XVI a. poetas Torkvatas Tasas,
kurio kūrybą rekomenduoju visiems.
Arba didysis Neapolio skulptorius Vinčenzas Džemitas,
kuris pasiprašė būt uždarytas į beprotnamį.
Trumpai sakant, visi didieji menininkai.
Galbūt ir jūs, pone prokurore. Jūs šiek tiek paranojiškas.
Taip. Žinoma. Ir aš save prie tokių priskiriu.
Pandikai, nepertraukit generalinio prokuroro.
Atleiskit, pone pirmininke. Nesusilaikiau.
O Meluzas? Beprotybė jo neliečia.
-Jūs Meluzu tikit arba ne. -Teisingai.
O tai, kad jis neprisiminė konkrečių detalių
iš susitikimų su Tortora ar iš Turatelo asmeninio gyvenimo,
jo žodžiams suteikia tik dar daugiau svorio.
Jei visa tai būtų išgalvojęs, jis būtų geriau pasirengęs. Argi ne?
Su visomis detalėmis, kurias taip mėgsta prisiekusieji. Ir teisėjai.
Be to, jo pareiškimus patvirtina septyni persimetėliai.
Teismo pirmininke, teismo nariai.
Enzas Tortora yra ne ciniškas mirties pirklys.
Tai naujovė, kurią norėčiau pristatyt.
Ji svarbi. Jis tėra kamoros įkaitas.
Pripažįstu šią lengvinančią ir svarbią aplinkybę.
Tačiau Enzas Tortora - neįsižeiskit - yra melagis.
Meluoti jam yra antrasis prigimimas.
Enzas Tortora yra berniukas, kuris per vasaros atostogas Valmalenke
melavo matęs Mergelę Mariją, kad prailgintų atostogas!
Jis parodė nepaprastą vaizduotę.
Begėdišką ryžtą,
kurį atpažįstu ir šiandieniniame Tortoroj!
Kita vertus, meluoti jam buvo būtina,
kad išlaikytų garsenybės statusą, kurį neabejotinai pelnė
įdėjęs labai daug pastangų.
Ir jam buvo svarbu gebėti šį vaidmenį atlikti kiekvieną dieną.
Tam jam reikėjo cheminių priemonių.
Todėl jį laikau labiau vartotoju, gal net aktyviu vartotoju.
Lyg sakytum: "Jis uosto kaip pakvaišęs!"
Tai parašyta parodymuose.
Bet ne narkotikų prekeivis.
Prašau baigti kalbą.
Todėl prašau ne išteisinimo.
Tortoros išteisinimas reikštų, kad netikim Pandiku, Meluzu ir Bara.
Ir taip išteisintume visus kaltinamuosius.
Teismo pirmininke, jūs turit išteisint visus arba nė vieno.
Įstatymas visiems lygus. Jūs neturit iš ko rinktis.
-Šaunuolis, pone! -Bravo!
-Labas. -Sveikas.
-Labas, Tulijau. -Labas.
-Jis tau netrukdo? -Netrukdo.
Kaip sekasi?
Baigėm. Dabar viskas priklauso nuo mūsų.
Ir ką?
Tortora nekaltas.
Atleisk. Juk sakei, kad jis - kamoros narys.
Bara atgailauja ir Tortoros pavardės nemini.
Pandikas atgailauja ir Tortoros pavardės nemini.
Jis atgailavo tik po to, kai prokurorai jam parodė Tortoros pavardę
Pukos partnerei priklausančioj užrašų knygelėj.
O užrašyta pavardė buvo net ne "Tortora", o "Tortona".
Su telefono numeriu. To nepatvirtino jokie įrodymai.
Tik pamatęs tą užrašų knygelę
Pandikas prisipažino, kad Tortora
yra kamoros narys.
Bara patvirtino jo žodžius, bet tik per aštuonioliktą apklausą.
Po to visi puolė prisipažint ir atgailaut.
Gryni prasimanymai.
Teisme nebuvo įrodytas nė vienas kaltinimas.
Nė vienas įrodymas neatlaikė patikrinimo.
Tad kodėl daugelis, beveik visi
Neapolio teismo teisėjai, tarp kurių įskaičiuoju ir save,
kodėl patikėjom tais taip begėdiškai meluojančiais nusikaltėliais?
Nė kiek neabejojom jų nuoširdumu.
Teisėjai taip įpratę prie tylos ir liudininkų tylėjimo.
Todėl kai daug žmonių nužudęs kamoros narys,
nieko neprašydamas mainais, prisipažįsta,
atvirai pasipasakoja, pateikia vardus ir faktus,
teisėjui tai atrodo lyg stebuklas.
"Oho. Užrašytas ir save kaltinančio liudininko ir daugelio kitų su juo
pasirašytas prisipažinimas.
Tai kokia prasmė ieškoti sumautų įrodymų?
Aš jumis patikėsiu. Tai tikėjimo aktas. Man palengvėjo."
Tai jei Tortora nekaltas, jis turi būt išteisintas.
Tu uždaram posėdy tai juk pasakysi?
1986 M. RUGSĖJO 12 DIENA
-Postringavimai baigėsi. -Vadinasi, darbą baigėm.
Jei prokuroras, advokatai
ar kaltinamieji turi ką pasakyti, tą gali padaryti dabar.
Prieš mums išeinant tartis dėl nuosprendžio.
-Aš. -Kalbėkit.
-Ar įrašyt į protokolą? -Taip, įrašykit.
Neginčyk jų.
Patikėkit, teisėjo savigarba yra beribė.
Jokių pamokų.
Pone generalinis prokurore.
Per šį teismo procesą, be daugelio kitų, mane įskaudino vienas dalykas.
O konkrečiai, mano naujausia transformacija, kurią patyriau dėl jūsų.
Esu nebe ciniškas mirties pirklys, o silpnas žmogus. Kvailys.
Žmogus, kurį apkvailino, nes jis jautė pinigų stygių.
Pradžiai norėčiau šiam teismui pasakyti,
kad jei tiesa, jog silpnumo akimirką
pardaviau kilogramus narkotikų, kaip tvirtinama šiame teisme,
save laikyčiau ne silpnu žmogum, o nusikaltėliu.
Ir todėl neprašau man sušvelninti bausmę.
Jei mane pripažinsit kaltu, nuteiskit mane 30-čiai metų kalėjimo.
Be to, pone prokurore, pastebėjau, kad jūs rausėtės
po 30 metų senumo bulvarinės spaudos šiukšles.
Tai tiesa. Viename interviu pasakiau, kad vaikystėj,
1948 metais, ar galit įsivaizduoti, kartu su draugais smaginausi
pasakodamas, jog oloje regėjom Mergelę Mariją.
Tai buvo įžūli išdaiga.
Tačiau nežinau, ar jūs kada nors buvot jaunas.
Tačiau labai tikiuosi. Jūs išvadą padarėt iš šio epizodo.
"Kadangi jis sumelavo matęs Mergelę Mariją, kai buvo vaikas,
Tortora tikriausiai meluos iki gyvenimo galo.
Todėl jis gali būti kamoros narys. Žmogus su tūkstančiu veidų."
Ką gi, pone prokurore. Man regis, dėl juoko sumeluoti, kad matei
Mergelę Mariją, kai tau buvo 18 metų, ne taip gėdinga,
kaip tikėti žodžiais, o jūs jais tikit, Džiovanio Pandiko, šizofrenija sergančio
žmogžudžio, arba Meluzo,
plėšiko ir sąvadautojo, arba Baros,
bjauraus žmogžudžio. Ir juos paversti didvyriais.
Per šį teismo procesą
buvau ne tik kaltinamasis, kurį reikėjo nuteisti.
Kartais - ir tai sakau šiurpdamas -
jaučiausi priešu, kurį reikia sutriuškinti.
Nes šis silpnas žmogus nuo pirmos dienos drįso šaukti, kad yra nekaltas.
Nes šis silpnas žmogus suardė jūsų ritualą,
pagal kurį, žmogus yra recidyvistas arba persimetėlis.
Bet žmogus gali būti ir nekaltas. Aš už šį skirtumą sumokėjau didelę kainą.
Dešimties metų bausmė už sąsają su kamora ir narkotikų prekybą.
Maldauju jūsų, neįžeiskit manęs dar kartą už nepagarbumą.
Dabar savo kalbą turėčiau baigti žodžiais: "Aš pasitikiu šia sistema."
Užduosiu šį klausimą jums. O jūs pasitikėtumėt šia sistema?
Aš jums kartojau, kad esu nekaltas. Aš tai šaukiau 3 metus!
Tą šaukia dokumentai!
Tą šaukia šiame teismo procese išaiškėję faktai!
Aš nekaltas! Nuoširdžiai tikiuosi,
kad ir jūs esat nekalti. Dėkoju.
Paskutinės dalies galėjo ir nesakyti.
Darom pertrauką.
Nuostabu.
Kas sekantis?
Tortora Enzas Klaudijus Marčelas.
Stot. Teismas eina.
1986 M. RUGSĖJO 15 D. NUOSPRENDŽIO PASKELBIMAS
Italų tautos vardu
Neapolio apeliacinio teismo 5 baudžiamasis skyrius,
atsižvelgdamas į Baudžiamojo proceso kodekso 523 str.,
keičia Neapolio teismo 1985 m. rugsėjo 17 d. paskelbtą nuosprendį,
kurį apskundė kaltintojas, generalinis prokuroras ir kaltinamieji,
kurių nevardinsiu dėl kalbos trumpumo.
Šis teismas išteisina poną San Filipą Salvatorę dėl nusikaltimo.
Mane išteisino.
Meluzą Džiovanį. Šie kaltinamieji,
anksčiau nuteisti, taip pat išteisinami - Vinčenzas Andraoso, Marijus Kodino,
Džiovanis Falrinas, Džerardas Mandatas, Nadia Marcano, Santas Pukas,
Renatas Vajanas, Renatas Valancaska.
Teismas patvirtina ankstesnį nuosprendį
bei nuteisia šiuos kaltinamuosius apmokėt teismo išlaidas:
Marijų Robertą Asterino, Domeniką Donarumą,
Franką Matano, Tomasą Matrovę, Džiovanį Pandiką.
Devintoje Kryžiaus kelio stotyje Jėzus parpuola trečią kartą.
Dėl to, kad BK 416 str. ir 416bis str. numatyti
nusikaltimai nebuvo padaryti ir dėl to,
kad 71 str. numatytas su narkotikais susijęs nusikaltimas nepadarytas,
Anientė Kosolino, Rikardas Pocolino, Simonė Pocolino, Ana Marinielo,
Luidžis Močia ir Enzas Klaudijus Tortora išteisinami.
-Valio! -Posėdis baigtas.
-Jūs visi - kamoros nariai! -Užsikruškit!
Teisėju! Pakomentuokit nuosprendį.
Nuteisėm tuos, kuriuos reikėjo nuteist,
o kitus išteisinom.
Mūsų manymu, šis nuosprendis simbolizuoja teisingą teisingumą.
Tikiu Dievo visažinyste, nepaisant žmonių klaidų.
Žinoma, kai kam ši akimirka džiugi,
bet tiesa nesikečia. Tortora - kamoros narys.
Dievas mane mato. Jis dabar žiūri į mane.
Palaukit. Noriu tai pasakyt.
Valstybė privalo mus ginti ir mums padėti! Ji negali mūsų palikti!
Šūdas!
Prieikit, turiu padaryti pareiškimą. Kad jus galas!
Italija pabudo! Taip!
Raudokit, nekalti vaikai. Geriau miegantys, bet nuoširdūs.
Šiame krašte smarkus vėjas niokoja girias ir miškus.
O pilkame ir grėsmingame danguje kaupiasi siaubingos audros.
-Ko juokiatės? -Nesijuokiu. Tai Paskolio žodžiai?
Pandiko. Kito Džiovanio.
-Sveikinu. Buvo labai gražu. -Ačiū.
Jums.
Ką darot? Tai draudžiama. Nereikia.
Matau, kad jūs - protingas jaunuolis. Kiek jums metų? 25? 26?
-24 m. -Tavo metų
jau buvau už grotų.
Kai tiek laiko praleidi kalėjime, reikia turėti pomėgių ir draugų.
Nereikia, tai draudžiama.
Būtų draudžiama, jei ko nors paprašyčiau mainais.
Bet aš nieko neprašau.
Tik išreiškiu pagarbą poezijos mylėtojui. Ir tiek.
Leiskit užsegt kišenę. Neįsižeiskit.
Aš neįsižeidžiau. Eikit.
Sargybinis korumpuotas! Jis iš manęs atėmė laikrodį!
Noriu pakalbėt su kalėjimo viršininku. Viršininke!
Sargybinis korumpuotas! Pakvieskit kalėjimo viršininką! Viršininke!
MILANAS, 1987 M. VASARIO 20 D.
-Bravo! -Bravo!
-Bravo, Enzai!
Tai kur baigėm?
Galėčiau pasakyti daug dalykų, bet pasakysiu tik kelis.
Leisit man pasakyti vieną dalyką.
Visa tai su manim išgyveno daug žmonių.
Jie su manim kentėjo. Per tuos siaubingus metus.
Daugelis man davė tai, ką galėjo. Pvz., jie už mane meldėsi.
Ir aš to tikrai nepamiršiu. Turit man leisti
padėkoti visiems šiems mieliems ir geriems žmonėms.
Tad štai. Pasakiau. Pridursiu dar vieną dalyką.
Žinau, kad esu čia
pasisakyti už tuos, kurie neturi balso.
O tokių yra daug. Pernelyg daug.
Aš esu čia. Aš čia būsiu ir dėl jų.
O dabar pradėkim.
Kaip darydavom kadaise.
Štai jis!
Skambant operos "Aida" pergalės maršui!
Sveiki atvykę. Sveiki atvykę, vade.
Jis greitai juda.
Gal kai kurie jūsų jau atspėjot, kas čia.
Tai mūsų Portabelas!
Mūsų laidos simbolis.
Labas, Portobelai. Ar nori išlįsti?
Štai jis! Jis išlindo.
Portobelas galų gale atgavo savo poziciją.
Dabar tikrai norim pradėti. O pradėti norėčiau nuo viešnios.
Nuo viešnios, kuri man labai brangi.
Tai moteris, kurios gilaus skausmo jos akyse
praeity neįstengiau suvokti.
Norėčiau, kad ją sutiktumėt plojimais.
Ponios ir ponai, Aurora.
Jos vardas - gražus ženklas,
tačiau nuo šio vakaro ji bus mūsų nuolatinė viešnia.
Ir mes ją vadinsim "paslaptingąja verkiančia mergina".
Enzai, neturiu žodžių.
Duokit man minutę, paskui atšvęsim.
-Enzai. -Palik jį ramybėj.
Jūs mane pravirkdėt. Ačiū.
Tu manęs nepaklausi, kaip praėjo laida?
-Kaip praėjo laida? -Puikiai. Didžiulė sėkmė.
Ana, šis sezonas tikrai paskutinis.
Nebegaliu vesti šios laidos.
Palauk.
Aš neapsigalvosiu.
-Ir jau žinau, kaip užbaigti laidą. -Ką tu turi galvoj?
Nieko tragiško. Pokytį.
-Enzai, viskas paruošta. -Ateinu.
-Tėti. -Tu ateini?
Ateinu.
Taip viskas buvo.
Nebegaliu žaisti.
Mes ateinam.
Atleiskit, kad pertraukiu nusilenkimą, bet tikiuosi, kamera nukreipta į mus.
Mes čia ką tik atvykom.
Su visus pasaulio kraštus atstovaujančiais vaikais.
Laimė, smulkus lietus jau rimsta.
Mus šįvakar supa malonūs žiūrovai.
Ne, geriau kupranugarį laikykim čia, nes tada galėsim...
Apkabinu milaniečius, kurie mums atvedė savo augintinius
su didele meile atsisveikinimo vakarui. Čia dideli ir maži gyvūnai.
Ir čia, šioje neįprastoje aplinkoje,
kopėčių į mūsų laivą apačioje.
Laukėm, kol į laivą įleisit kupranugarį.
Taip. Pirmiausia įleiskim kupranugarį. Lėtai.
Turiu padėkoti tokiai daugybei žmonių, kad norėdamas visus išvardint,
laidą turėčiau gerokai ištęsti.
Tačiau daugybė žiūrovų, per visus tuos metus žiūrėjusių mūsų laidą,
nusipelno mūsų padėkos.
Dėkoju savo seseriai Anai, Andželui Čiterijui,
šios savitos penktadienio laidos kūrėjams.
Dėkoju Džigiolai Barbieri, antram kanalui ir visiems,
kurie kiekvieną penktadienį kūrė šią istoriją.
Atskirų žmonių istoriją, liaudies istoriją.
ENZAS TORTORA MIRS PO 11 MĖNESIŲ, BŪDAMAS 59 METŲ
PABAIGA
Vertė: Rolandas Skarubskis Iyuno