MILÁNÓ 1985. DECEMBER 29.
Az ország igazságszolgáltatása súlyosan és gyökereitõl beteg,
és mi változást követelünk!
Az igazság legyen igazságos!
Jogállamhoz méltó!
Egy civilizált és demokratikus országnak megfelelõ!
Az igazság legyen igazságos!
Enzo tartotta, amit megígért,
nem menekült el.
Megígérte, hogy feladja magát, és ez így is történt.
Velejéig radikális harcos.
Megvolt a lehetõsége azután a hitvány ítélet után,
hogy külföldre szökjön, hogy önmagát védje,
és ezért senki sem hibáztathatná, de nem tette meg.
Házi õrizetben fog várni itt, Milánóban
a fellebbezési tárgyalásra.
Enzo! Enzo! Enzo!
Drága barátaim, rövid leszek.
Az elmúlt hetekben lemondtam európai parlamenti képviselõségemrõl,
a mentelmi jogomról.
Olyan országot szeretnék építeni, ahol komoly emberek
azt mondják, amit tesznek, és azt teszik, amit mondanak.
Ehelyett ma az ország tele van vakokkal, akik azt állítják, látnak.
De itt, ahogy Marco mindig mondja,
nem akartak látni,
attól féltek, ha elismerik ártatlanságomat,
az veszélyezteti
a Camorra elleni nagy támadásuk hitelességét.
Féltek attól, hogy hibát követnek el.
Nem lehet, hogy egy bíró hibát követ el, és beismeri?
De én, akinek egyetlen bûne, hogy ártatlan,
én nem félek.
Én dacolok velük,
szabad akaratomból átadva magam
az állam hatóságának.
Légy erõs, Enzo!
Enzo! Enzo! Enzo!
Enzo, te vagy a legjobb!
Te vagy a hõsünk, Enzo!
- Késõbb találkozunk? - Igen.
- Megbilincselnek? - Nem szükséges, tisztelt uram.
HATODIK RÉSZ
Az ukrán csernobili atomerõmûben
a baleset még súlyosabbnak tûnik.
A katasztrófáról, ami számos áldozatot követelhetett volna, kevés az információ.
A TASS szerint ketten meghaltak.
Aggódnak az Észak-Európa felett lévõ radioaktív felhõ miatt.
Nyugat-európai külügyi és védelmi miniszterek találkoztak Velencében.
A vita középpontjában a lefegyverzés, és a nemzetközi terrorizmus áll.
1986. ÁPRILIS 29.
A hideghullám a végéhez közeledik…
A fellebbezési eljárásról semmi.
Nézzünk szembe a ténnyel: a Tortora-ügynek nincs hírértéke.
Jelenleg nem vagyok több, mint egy olasz állampolgár,
akit tíz év börtönre ítéltek, és 50 millió lírára büntettek,
illetve eltiltottak a közügyektõl.
Ez mindig itt van.
Micsoda?
A megbélyegzésem.
Itt van Marmo.
- Jó napot! Minden rendben? - Jó napot!
Szép vasárnapot! Üdv!
Szóval neked adták a Tortora-ügyet.
Láttad az aktákat?
Egy csomó irat. Elégedett vagy, ugye?
Még nem tudtam átnézni.
Csak tegnap írtam alá.
A futball-világbajnokság alatt akarják a tárgyalást.
Remélem, elõbb befejezed. Ez csak egy fellebbezés.
Feltéve, ha elõrébb jutunk.
Tortora ügyvédei kérték, hogy Milánóban legyen a tárgyalás.
Kétségeik vannak a területi illetékességgel kapcsolatban.
De szerintem nem bíznak bennünk.
Kétségbeesett lépés, ami nem vezet sehova.
Ez a fellebbezés helyben marad.
És mit gondolsz?
Átnézem azt a csomó iratot, támadhatatlannak kell lennünk.
Michele, a radikálisok ki akarnak nyírni.
Majdnem õrséget rendeltek mellém.
Ez egy robbanásveszélyes helyzet, csak hogy értsd.
De lenyugodtak a kedélyek, nem?
Hála az égnek!
Tegyél meg mindent! Jó étvágyat, és kellemes vasárnapot!
- Szia! - Szia!
BÍRÓ
NÁPOLY, CASTELCAPUANO IGAZSÁGÜGYI ARCHÍVUM
- Egy macska. - Az egerek miatt.
Itt a tárgyalás összes irata.
Mi alapján rendezték?
Hogy? Az árulók szerint.
Minden, amit Barra mondott.
Minden, amit Pandico mondott.
Minden, amit Melluso mondott.
Imperatrice,
Sanfilippo,
Villa, és így tovább.
Sok áruló volt.
- Készült a tanúvallomásokról idõvonal? - Tudtommal nem.
Meg kell csinálni.
Komolyan azt szeretné, hogy rendezzem át az egészet?
Neki kell kezdeni.
Kis lépésenként.
KIHALLGATÁSOK PASTRENGÓI RENDÕRSÉG
- Ki az? - Morello bíró.
NÁPOLY PASTRENGÓI RENDÕRSÉG
- Jó estét, bíró úr! - Jó estét!
Itt tartottuk az árulókat és a kivált tagokat.
- Mind egyszemélyes cella? - Igen, csak egy négyszemélyes van.
Sok áruló volt, folyton jöttek.
Mi és a bírók nem voltunk felkészülve, ez nekünk új volt.
Súlyos bûnözõk, akiket több gyilkosság miatt vettek õrizetbe.
Tudtak beszélni egymással?
Ez egy rendõrség, nem börtön,
szükségbõl alkalmazkodtunk a helyzethez.
- Melyik volt Pandico cellája? - Ez itt.
- A cellák mindig nyitva voltak? - Nappal igen.
Ez a tévészoba.
Ha SSC Napoli-meccs volt, a rendõrökkel együtt nézték.
Vagy a Sanremói Dalfesztivált,
a karácsonyi misét, Szent Januáriusz vércsodáját…
Együttmûködtek, csak jól kellett velük bánni.
Akkoriban nem kaptak engedményeket, vagy büntetéscsökkentést,
de külön kedvezményeket igen.
Védelmet akartak, kényelmet.
Egyszer egy kihallgatás elõtt
az a pasi, aki megölte a híres gengsztert, Turatellót…
- Pasquale Barra. - Pezsgõt kért és kapott.
Jöjjön velem!
Ez az a szoba,
ahová hordágyon hozták be Tortorát 1984 februárjában.
- Értem. - Pont itt volt.
Az ételrõl és pezsgõrõl beszélt…
Ezek az árulók jókat akartak enni,
úgyhogy a kapitány felhívta a minisztériumot,
és elmondta, nincs több pénzünk a szükségleteikre.
Di Pietro úgy döntött, saját zsebébõl kifizeti elõre.
Miután a nyomozás lezárult,
kifizetést kért a minisztériumtól,
de elutasították,
mert nem volt engedélyezve.
Olaszország mindig ugyanolyan: akik adtak, adtak,
akik kaptak, kaptak…
De volt egy sosem látott csoda:
a Camorra tagjai vallomást tettek, méghozzá sokan,
szóval felhatalmazást kaptunk, hogy engedékenyebbek legyünk.
Azonban elméletileg, de a valóságban is,
ezek az árulók és kivált tagok
megegyezhettek abban, hogy mit mondjanak a bíróknak,
megtervezhették.
Nem tudom, de az biztos, hogy élveztek bizonyos fokú szabadságot.
Szabadságot?
Csak azt hiányolhatták, hogy fagyizni menjenek,
vagy sétálni egyet a friss levegõn.
De persze ne essünk túlzásba!
Ha boldogok voltak, több hajlandóságuk volt beszélni.
Ilyen az ember, nem? Ez volt a cél.
Bejöhetek?
Morello nincs itt?
Nem, otthonról dolgozik.
Mi ez?
Az árulók kihallgatásának idõvonala:
mit mondtak, mikor és hol.
- Mihez kell? - A fellebbezéshez.
A bíró elölrõl akarja kezdeni az egészet:
vallomások, keresztkérdések, tanúvallomások, minden.
Tiszta lappal az egészet.
- Vissza a tárgyalóterembe? - Igen.
Már volt egy tárgyalásunk.
Ez szabályellenes.
Nem lehet megcsinálni.
Én csak hivatalnok vagyok, ne engem okoljon.
1986. JÚNIUS 10. FELLEBBEZÉSI TÁRGYALÁS
KERESZTKÉRDÉSEK PANDICO-BARBARO
Barbaro úr, Giovanni Pandico azt állítja,
közvetítõ volt ön és Enzo Tortora között,
közös fogvatartásuk alatt,
hogy összehozzanak egy drogügyletet.
Miféle drogügylet?
A híres csipketerítõk,
amit Pandico úr szerint
drogszállítmányoknak felelt meg.
Ez hazugság.
Elnézést!
Nadia Marzanót és Renato Vallanzascát fotózzák.
Tudom, hogy ez tilos.
Vigyék ki a fotósokat!
Folytassa!
Ez hazugság.
Ez az ember, bíró úr, tudván tudja, hogy hazudik.
Õ a megtestesült hazugság.
Igazat mondok, õ hazudik.
Nem rosszindulatból, hanem mert…
õrült.
Azokat a terítõket saját kezûleg készítettem,
az orrod elõtt, mert te a megszállottja voltál Tortorának.
Gyûlölte õt, bíró úr,
olyan zöldszemû volt.
Bocsánat, mit jelent az, hogy „zöldszemû”?
Zöldszemû.
Magyarázza el a bírónak!
Féltékeny volt, irigy.
Egyik nap barátságos volt, másik nap ellenséges.
Azt mondta, hogy a gondolataival kommunikál.
Telepátiáról beszélt, meg mindenféle fura dologról.
Azt mondta, messzirõl tudnak kommunikálni,
meg ilyesmik.
Értem.
De, Barbaro úr, visszatérve a terítõkre…
Elküldte õket Tortorának, vagy sem?
Persze, és Tortora még válaszolt is.
Egyesek szerint ez zsarolás volt,
de a RAI kompenzációt küldött. Maguknál van róla a nyugta.
Nyilvánvaló, bíró úr, hogy fent kellett tartaniuk a látszatot.
De a látszat mögött van egy másik igazság is,
és ezt ezredjére mondom el.
Több drogszállítmányt küldtél Tortorának.
És mikor tettem ezt? Nem is vagyok a Camorra tagja!
Még a 70-es, 80-as években.
- Ez nem igaz. - Persze hogy nem!
Akkoriban az elítélt börtönben ült.
Valójában Barbaro úr azt mondta,
hogy abban az idõben a Porto Azzurro börtönben ült.
Tiltakozom! Az ügyvéd befolyásolja a tanút.
FÕÜGYÉSZ
Ez miért fontos?
A törvény lényegét kell néznünk, és nem a formáját!
Ennek a fájdalmas történetnek az emberi oldalát.
- Ez csak haszontalan fecsegés. - Köszönöm a leckét, professzor.
A tanú folytathatja, köszönöm.
1972 és 1981 között a Porto Azzuróban voltam.
Hogy szállíthattam volna drogokat, ha börtönben ültem?
Senkinek se tudtam szállítani semmit.
Ezt jegyezzék fel!
Szép munka, ügyvéd úr!
Tanult emberek, úgy tesznek, mint akik mindent tudnak.
Milyen inkompetens!
Akkor szállítottál Tortorának, amikor eltávozáson voltál!
Hogyan? Akkor mindig volt velem valaki.
Hazudsz.
Bármit képes kitalálni.
Hazug!
Ragaszkodik a hazugságaihoz,
míg én az igazságért, a közjóért és az igazságosságért lelkesedem.
Te itt ülsz, de nem vagy itt, nem is létezel.
Bolond vagy!
Hallják ezt?
Miket beszélsz?
A lényed már nem létezik, eltûnt.
De itt vagyok!
Bolond vagy! Egy õrült hazudozó!
- Te már nem vagy itt. - Elment az eszed.
- Hallják ezt? - Fél perc autonómiád van.
PSZICHIÁTRIAI DIAGNÓZIS:
AZ ALANY A SKIZOFRÉNIÁVAL KONZISZTENS KÓRKÉPET MUTAT.
KÓROS HAZUGSÁGOK ÉS ÜLDÖZÉSI MÁNIA
A VALÓSÁG ÉRZÉKELÉSÉNEK ROMLÁSA.
SKIZOFRÉNIA
PARANOIA
KÓROS HAZUDOZÁS
A fiam nem kap ellátást…
1970. JÚNIUS 19.
A fia 30 éves, dolgoznia kell.
De nincs jól.
- Mi baja? - Reggel nem tud felkelni…
Jó modor és demokrácia: 15 perc után a következõ jön.
Elnézést asszonyom, kérem!
Miben segíthetek?
Giovanni Pandico. Másolat kéne a születési anyakönyvi kivonatból.
De már van egy példánya. Miért kell belõle másik?
Ez gyûrött.
Itt meggyûrõdött.
Mennyi ideig tart?
Következõ!
Hozzá nem értés, hanyagság,
ez az unott arrogancia… Tudja, számomra az unalom...
Marzano asszony, tanúskodni akart,
mit szeretne elmondani?
Igen, szeretném elmondani, amit az elõzõ tárgyaláson nem lehetett.
Hirtelen emlékezni kezdett?
Féltem, és õrültként viselkedtem.
Mindig beválik. Az õrültséget senki sem érti.
Nem, te tényleg õrült vagy!
Csendet!
Bíró úr, ha ez a nõ pszichopata…
Hallgasson, Barra!
- Be kéne õt zárni! - Csendet!
A bolondok házába!
- És mi ez? - Csendet!
Kitõl és mitõl félt?
Pasquale Barra...
megfenyegetett, hogy ne merjek neki ellentmondani.
Pontosan azt kellett mondanom, amit õ mondott,
különben megöl.
A gyilkolás neki semmiség.
Eggyel több vagy kevesebb.
Gyilkolni neki annyi…
mint agyontaposni egy csótányt.
Egy feketét, bíró úr!
Ne szóljon közbe!
Egyébként minden csótány fekete.
Úgy értem, hogy megkülönböztessük a többi bogártól.
Most olvastam Az aranybogarat Edgar Allan Poe-tól,
nagyon különleges könyv.
- Pandico, hagyja abba! - Szót fogadok, bíró úr.
Csak ajánlani tudom, biztos úr, igazán remek történet.
Tehát, Marzano asszony?
Szóval…
Enzo Tortorát nem nálam avatták be.
1978-ban Madesimóban voltam a fiammal,
aki nem volt még egyéves.
Van egy bérleti szerzõdésem a milánói lakásomra,
ami 1979 óta van érvényben.
Azelõtt a lakás nem volt kész,
nem volt lakható.
Szóval nem volt semmiféle beavatás?
A lakásomon nem.
Jegyzõ, leírta ezt?
Megszállottja annak, hogy a jegyzõ nem ír le dolgokat.
Az elsõ tárgyaláson ez gyakran megtörtént.
Azzal az ürüggyel, hogy a hölgy zavart állapotban volt.
Még egy lecke a professzortól.
Hölgyem, ép elméjû állapotában megerõsíti az eddig elhangzottakat?
Igen.
Mindent megerõsítek.
Köszönöm, elmehet.
Szívem, helyesen cselekedtél.
Ne aggódj, nem kell félni!
Alantas tehén.
A fiad megnõtt már?
Olyan jól néz ki, mint te?
Szép volt, Nadia!
Bíró úr, egyértelmû az irány:
az informátorokat vádolják
a vádlott helyett.
Sok embert meghallgattak,
akik meghátráltak, és megváltoztatták a történetüket Tortora javára.
Tudja, miért?
Mert féltek.
Velem is megpróbálták.
Azt mondták, vonjam vissza a Tortora elleni vádakat.
De minden nyomás ellenére
itt vagyok, és megerõsítek mindent, amit mondtam.
Különösen azt, hogy Enzo Tortora Francis Turatellónak dolgozott.
Tekintve, hogy nincs vesztenivalóm, az elejétõl kezdem.
Igazi férfi!
Csendet!
Csendet a cellákban!
Csendet!
Melluso egy hõs, tiszteletet érdemel!
Csendet!
Egy mûveletlen hõs.
Vallanzasca vádlott szemtõl szemben szeretne kérdezni.
Elfogadja?
Ahogy akarja.
De fogalmam sincs, mit akar.
Hogy megmutassam, hogy hazudsz!
Engem nem ijeszt meg.
Hozzák ide Vallanzascát!
Halljuk, ahogy egy erõszakos gyilkos,
bankrabló és emberrabló tisztáz engem.
- Lássuk, miért! - Ez az élõ közvetítés szépsége.
Szarházi!
Megöllek!
Ez nem ígéret, tényleg megteszem.
Érted, Renatino?
Baszd meg magad!
Bólogató János!
Nem szégyelled, hogy ezekkel a szarháziakkal vagy?
Mutasd mit tudsz, idióta!
- Renato, gondolj anyádra! - Saját dolgod izgasson, Dorothy!
Milyen gyönyörû kék szemed van!
Vagy világoskék? Nem is tudom.
Olyan vonzó vagy, Renato, mint egy francia herceg.
- Olyan jóképû vagy! - Taposd el azt a tetvet!
Mi történt, Vallanzasca úr?
Semmi.
Beszélni akartak velem.
Akkor beszéljen velünk!
Elõször is, én semmit nem tudok a Camorráról,
csak belerángattak,
mint ezt a pasast itt.
Elõször azt mondta, az NCO tagja vagyok, majd hogy drogot kapott Turatellótól,
és azt Tortorának vitte eladásra. Mind hazugság!
Melluso nem is ismerte Turatellót.
Kibaszott szájhõs! Fotó is van kettõjükrõl!
Csendet! Csendet!
- Gianni! - Renato!
Mondd el, mikor találkoztál Turatellóval?
Erre most nem emlékszem pontosan.
- Nem a konkrét napot kérdeztem. - Nem emlékszem.
Ne legyél olyan, mint Tortora, aki a nyakkendõm színét kérdezte…
Ne beszélj mellé!
Ne bánj úgy velem, mint Tortorával, én nem olyan vagyok!
Itt mindenki elõtt feldugom a répát a seggedbe!
Vallanzasca úr, moderálja magát, nem a piacon van.
Gianni,
neked a leghalványabb fogalmad sincs a milánói droghelyzetrõl.
Milánóban legfeljebb csirketolvaj voltál, öregasszonyokat raboltál ki,
fiatal lányok stricije voltál,
kénytelen voltál az utcán dolgozni a város szélén.
Te csak egy piti szélhámos vagy.
Gianni, a Szépfiú... Gianni Cha-Cha-Cha.
Mit akarsz tõlem, Renato?
- Turatellónak volt egy tetkója. - Egy tetkó?
A bal karján.
Mit ábrázolt?
Ez Vallanzasca aduásza, egy tetoválás?
Igen, az.
Milyen tetoválása volt?
Nem emlékszel?
Segítek.
Egy állat volt.
Amit a javítóban szerzett.
- Krisztus szerelmére, térj a lényegre! - Mondd meg, milyen tetkó volt!
Hadd válaszoljak, ne kiabálj túl!
Te sem tudtál semmit a tetoválásról…
Milyen tetoválás volt? Nem vesztegesd az idõmet, baszki!
Feltettem egy kérdést!
Milyen tetoválás volt?
Bíró úr, én nem vettem észre a tetoválást.
Jegyezzék fel, hogy soha nem láttam!
Kész, vége.
Ilyen nagy tetoválás volt a bal kezén,
és õ sosem látta?
És tudod, miért?
Mert Turatello távol tartotta magát a magadféléktõl.
Még beszélni sem tudtál vele.
- Ez nem igaz! - Gianni!
Figyelj, most jön a répa!
Bíró úr, Turatellónak volt egy barátnõje.
Ki volt ez a barátnõ?
Hogy hívták?
Magas volt, alacsony, szõke, barna?
Milyen volt?
Ismerted Turatellót, nem? Akkor írd le a nõt!
Az igazság az, hogy szart se tudsz.
Tudom, mit mûvelsz.
Azért csinálod, hogy megvédd Tortorát.
Kurvára leszarom Tortorát!
Morális kérdésként kezeled, vállaltad ezt a küldetést.
- Bíró úr! - Igen?
Melluso szerint Tortora védelmében segíteni morális kérdés,
elvi kérdés, az igazságosság elve.
Ez önkéntes beismerés.
Egy vallomás, az igazság.
Köszönöm, Melluso, hogy elszólta magát.
Ezt mondtam?
Renato Vallanzasca, az igazság iránti szeretetbõl,
mert nem tudta elviselni, hogy egy ártatlan ember menjen börtönbe,
egy hamis vádló ellen tanúskodott,
és nyilvánosan megszégyenítette.
De azt mondta, hogy õt kurvára nem érdekli Tortora.
Szó szerint „kurvára”.
Nem kommentálom.
De õ sem ismerte Turatellót.
Annyira hülye vagy!
Bíró úr…
A FÕÜGYÉSZ ZÁRÓBESZÉDE
A védelem azzal érvel, hogy Pandico õrült és megbízhatatlan.
Egy õrült ember megbízhatatlan,
de nem büntethetõ.
Pandico sosem kereste ezt a kiskaput,
elismerte a bûneit.
Vallomásai rontottak a helyzetén.
Pandico sosem hivatkozott õrültségre.
De még ha õrült is volt,
az õrület nem állandósult állapot.
Az õrület változik, változékony.
Be kell vallanunk, hogy mindannyiunkban van egy kis õrültség,
amit szerencsére képesek vagyunk kontrollálni.
Ez a különbség.
Pandico lehet õrült,
de be kell vallanunk, hogy megváltozott.
Tisztán lát, és sosem mond ellent önmagának,
pedig akik hazudnak, azok ellentmondanak maguknak.
Giovanni Pandico sosem mond ellent önmagának.
Paranoid? A történelem tele van paranoid zsenikkel.
Pontosan így van…
Mint Torquato Tasso. Mindenkit bátorítok, hogy olvasson tõle,
vagy a nagy nápolyi szobrász, Vincenzo Gemito,
aki önként záratta magát elmegyógyintézetbe.
Mind nagy mûvészek.
Maga is, fõügyész úr, egy kicsit paranoid.
Persze, persze.
Én is rajta vagyok a listán.
Pandico, ne szakítsa félbe a fõügyész urat!
Bocsánat, nem tudtam megállni.
És Melluso?
Õ nem õrült meg.
Akár hiszik, akár nem.
Így van.
A tény, hogy nem emlékszik a Tortorával való találkozások részleteire,
vagy Turatelló magánéletére…
nagyobb súlyt ad a szavainak,
mert ha mindent õ talált volna ki, jobban felkészült volna
az olyan részleteket illetõen, amit imád a közvélemény.
És a bírák is.
És hét informátor még mindig megerõsíti az állításait.
Bíró úr, a bíróság tagjai,
Enzo Tortora
nem a halál gonosz kereskedõje.
Ez egy fontos új elem, amit be szeretnék mutatni.
Õ csak egy marginális szereplõ a Camorrában.
Ezt a fontos enyhítõ körülményt figyelembe veszem.
De Tortora, nem sértésbõl mondom,
egy hazug ember,
aki úgy hazudik, mint a vízfolyás.
Tortora gyerekkorában a nyári szünidõben
úgy tett, mintha látná Szûz Máriát,
hogy meghosszabbítsa a nyaralást, ezzel bizonyítva…
képzelõerejét,
pimasz elszántságát,
amit én még a mai Tortorában is látok.
Másrészrõl a hazugság számára szükséges volt ahhoz,
hogy celebritás státuszát, melyet nagy erõfeszítésekkel ért el, megõrizze.
Elengedhetetlen volt, hogy tartsa magát a szerepéhez.
és ehhez kábítószerre volt szüksége.
Ezért inkább mohó szerhasználónak tartom.
„Úgy szívta, mint a gép.” Ez áll a vallomásban.
De nem úgy, mint egy drogterjesztõ.
Fogja rövidre, kérem!
Nem azt indítványozom,
hogy õt mentsük fel,
mert Tortora felmentése azt jelentené,
hogy nem hiszünk Pandicónak, Mellusónak és Barrának.
Inkább
mentsük fel az összes vádlottat!
Bíró úr, vagy mindenkit, vagy senkit!
A törvény elõtt mindenki egyforma.
Nincs más választás.
Így kell csinálni! Szép munka!
- Szia! - Szia!
- Szia, Tullio! - Szia!
Múlt héten Moderában a leveles zöldségek fogyasztása
70 százalékkal csökkent.
A csernobili atomerõmûben négy reaktor található,
egyenként 1000 megawatt…
Nem zavar?
Nem.
Mi újság?
Befejeztük, most mi jövünk.
És?
Tortora ártatlan.
Tehát nem a Camorra tagja?
Barra átállt, és nem nevezte meg Tortorát.
Pandico átállt, és nem nevezte meg Tortorát.
Csak azután, hogy az ügyész megmutatta
Tortora nevét Puca barátnõjének noteszában.
És az még csak nem is Tortora volt, hanem „Tortona”, egy telefonszámmal.
Nincs egyezés.
Pandico csak azután vallotta azt,
hogy Tortora a Camorra tagja, hogy látta a noteszt.
Barra követi a példáját, de csak a 18. kihallgatásán.
Onnan kezdve özönlöttek a vallomások, a bûnbánatok,
de mindegyik kitalált volt.
És egyetlen vád sem állta meg a helyét a bíróságon,
egyetlen bizonyíték sem.
A helyzet az, hogy a nápolyi bírók közül
szinte az összes, engem is beleértve,
hitt ezeknek a bûnözõknek, akik hazudnak, mint a vízfolyás,
anélkül, hogy kicsit is kételkedtünk volna abban, hogy megbánták.
A bírók annyira hozzászoktak a csendhez,
hogy nem mondanak nekik semmit,
hogy amikor egy Camorra-gyilkos
vallomást tesz, neveket mond, tényeket sorol,
láthatólag anélkül, hogy bármit kérne cserébe,
ez egy bírónak maga a csoda.
El tudod képzelni?
Egy rögzített és aláírt vallomás egy bûntárs tanútól?
És mellette ott voltak sokan mások.
A kibaszott tényellenõrzés hasztalanná válik.
Hiszek neked!
Ez hitbéli cselekedet, egy felszabadulás!
Ha Tortora ártatlan, fel kell menteni.
Elmondod ezt zárt ajtók mögött?
1986. SZEPTEMBER 12.
- A záróbeszédeknek vége. - Végeztünk.
Ha az ügyészség részérõl bárki,
az ügyvédek vagy a vádlott szeretne valamit mondani,
most tegyék meg, mielõtt visszavonulunk tanácskozni.
Én szeretnék.
Hallgatjuk.
- Ezt leírják? - Igen.
Ne provokáld õket!
Egy bírónak határtalan az egója.
Ne oktasd ki õket!
Fõügyész úr,
a mostani tárgyaláson egy dolog nagyon bántott,
és ez a legújabb átalakulás, amin önnek köszönhetõen átmentem.
Már nem vagyok cinikus halálkereskedõ,
csak egy puhány, egy balek,
aki hagyta magát bepalizni, mert nem volt elég pénze.
Szeretném tisztázni a bíróság elõtt,
hogy ha egy gyenge pillanatomban valóban drogokkal kereskedtem,
több kilónyival, ahogy mondták,
akkor én nem puhánynak tartanám magam,
hanem bûnözõnek.
És ezért nem azt kérem, hogy ha bûnösnek találnak,
csökkentsék a büntetésemet,
hanem adjanak 30 évet.
Fõügyész úr, láttam, hogy körbeszaglászta
az elmúlt 30 év bulvárszemetét,
és valóban, egy interjúban
elmeséltem egy történetet, hogy 1948-ban, gyerekként
pár barátommal viccbõl azt mondtuk, hogy láttuk Szûz Máriát egy barlangban.
Merész tréfa, bevallom.
Nem tudom, volt-e valaha fiatal.
Remélem, igen.
Ebbõl a történetbõl az alábbi következtetést vonta le:
ha gyerekkorában úgy tett, mintha látta volna Szûz Máriát,
akkor Tortora mindig is hazug volt, tehát lehet a Camorra tagja,
ezerarcú ember.
Fõügyész úr, sokkal kevésbé súlyos dolog
18 évesen viccbõl úgy tenni, mintha látnám Szûz Máriát,
mint elhinni, ahogy ön is tette,
Giovanni Pandico szavait,
aki skizofrén és gyilkos,
vagy Mellusóét,
aki rabló és strici,
vagy Barráét, aki szörnyû tömeggyilkos.
Hõsként tüntette fel ezen férfiakat!
Ezen a tárgyaláson
én nem vádlottként álltam a bíróság elõtt.
Voltak pillanatok, és ettõl kiráz a hideg,
amikor elpusztítandó ellenségnek éreztem magam,
mert ez a gyenge férfi
az elsõ naptól kezdve merte hirdetni ártatlanságát,
mert ez a gyenge férfi
felülírta az ön meggyõzõdését,
miszerint vagy túl elszánt, vagy áruló.
De az is lehetséges, hogy megingathatatlanul ártatlan.
Drágán megfizettem ezért a kitüntetésért,
Camorra-kapcsolatokért, drogokért... kaptam tíz év börtönt.
Kérem, ne sértegessen! Az ártatlanságom felségsértés ön szerint?
Most azzal kellene befejeznem, hogy „van hitem”.
De megfordítom a kérdést.
Önnek lenne hite?
Én mondom, ártatlan vagyok!
Ezt kiabálom három éve,
és azok a tények is, amik a meghallgatásokon kiderültek.
Ártatlan vagyok.
Szívem mélyébõl remélem,
hogy önök is azok.
Köszönöm.
Megkímélhetett volna minket.
A tárgyalásnak vége.
Csodálatos.
Következõ?
Tortora, Enzo Claudio Marcello.
Álljanak fel a bíróság elõtt!
1986. SZEPTEMBER 15. ÍTÉLETHIRDETÉS
Az olasz nép nevében, a Nápolyi Fellebbviteli Bíróság
tekintettel a büntetõ törvénykönyv 523. cikkére,
az 1985. szeptember 17-i
ítélet módosításával,
amely ellen fellebbezett az ügyészség és a vádlottak,
akiket a rövidség kedvéért nem nevezek meg,
felmenti a bûncselekmények alól Sanfilippo Salvatorét…
- Felmentettek! - És Melluso Giovannit.
Felmenti a korábban elítélt Atraus Vincenzót, Corino Mariót,
Mandato Gerardót, Marzano Nadiát,
Vairano Renatót, Vallanzasca Renatót.
Megerõsíti a megtámadott ítéletben fogalmazottakat,
és elrendeli, hogy az alábbiak fizessenek perköltséget:
Ascaria Mario Roberto, Donnarumma Domenico,
Matano Franco, Pandico Giovanni...
„A Kilencedik Állomás: Jézus harmadszor esik el.”
Felmenti, mert nem követte el a büntetõ törvénykönyv
416 és 416-bis cikkében leírt bûncselekményeket,
és mivel a 71. cikkelyben meghatározott bûncselekmény nem történt meg,
a következõ, korábban elítélt vádlottakat:
Cozzolino Aniellót, Cozzolino Riccardót, Mariniello Annát, Moccia Luigit
és Tortora Enzo Claudiót.
A tárgyalást berekesztem.
- Mind Camorra-tagok vagytok! - Menj a pokolba!
Bíró úr, kommentálja az ítéletet!
Elítéltük azokat, akik ezt megérdemlik, és felmentettük a többieket.
Ez a történelmi ítélet igazságos igazságszolgáltatást jelent.
Bízom Isten mindenhatóságában, pedig az emberek tévednek.
Nagy elégedettség ez, de az igazság az,
hogy Tortora Camorra-tag!
Isten most is figyel minket.
- Várjon, azt akartam mondani… - A kormánynak támogatnia kell minket!
Sok sikert! Sok sikert!
Gyere ide, nyilatkozatot akarok tenni! A francba már!
Olaszország feltámadt! Igen!
„Sírj, ártatlan gyermek
inkább aludj mint õszinte légy
Ezen a földön a dühödt szél
elpusztítja az erdõket,
a szürke és fenyegetõ égen
szörnyû vihar kél.”
Mit nevet?
Nem nevetek.
- Pascolit idézte? - Pandicót.
Még mindig Giovanni.
- Elnézést, nagyon szép. - Kösz.
Ez a magáé.
Hogy? Ezt nem lehet.
Maga egy intelligens férfi.
- Hány éves is? 25 vagy 26? - Huszonnégy.
Én a maga korában már be voltam zárva.
Hogy ez az idõ túlélhetõ legyen,
foglalkozni kell a hobbikkal, és ápolni a barátságokat.
Kérem, nem lehet.
Akkor nem lehet, ha cserébe én is kérek valamit,
de én nem kérek semmit.
Csak megjutalmazni egy költészetkedvelõt.
- Tessék! Ne sértsen meg! - Nem, nem.
Nem, az istenért sem! Menjen!
A börtönõr korrupt!
Kizsarolt tõlem egy órát!
Az igazgatóval akarok beszélni!
A börtönõr korrupt!
Hívják az igazgatót! Az igazgatót!
MILÁNÓ 1987. FEBRUÁR 20.
Tehát,
hol is tartottunk?
Sok mindent mondhatnék, de rövid leszek.
Engedjenek meg egy gondolatot!
Sokan csinálták ezt végig velem,
szenvedtek velem együtt
ezekben a szörnyû években.
Sokan azt adták, amit tudtak, például imádkoztak értem,
és ezt sosem felejtem el.
Szeretném megköszönni
ezeknek a drága embereknek,
és önöknek, hogy elmondhattam.
Igen, elmondtam.
És hadd tegyem hozzá:
itt vagyok,
tudom,
azoknak a nevében is, akik nem beszélhetnek.
Sokan vannak.
Túl sokan.
Itt vagyok, továbbra is itt leszek
értük is.
És most,
kezdjük el
pontosan úgy, ahogy szoktuk.
Itt is van!
Az Aida Gyõzelmi kórusának hangjaira!
Üdv, kapitány!
Gyors léptekkel elindult.
Talán már sejtik, hogy ki lehet az.
A mi Portobellónk!
Mûsorunk szimbóluma.
Portobello, szeretnél kijönni?
Itt is van. Portobello visszatért.
Elsõnek szeretnék
egy számomra fontos vendéget behívni.
Egy nõt, akinek a múltban
nem voltam képes megérteni
a mély fájdalmat a szemében.
Kérem, köszöntsék nagy tapssal!
Hölgyeim és uraim, Aurora!
A neve egy gyönyörû ómen.
Ma estétõl rendszeres vendég lesz,
és úgy fogjuk hívni,
a Titokzatos Síró Lány.
- Enzo, szóhoz sem jutok! - Egy pillanat, és ünneplünk.
Engedjétek!
Megríkattál, köszönöm.
Meg sem kérdezed, hogy ment?
Hogy ment?
Remekül, hatalmas siker.
Anna, ez tényleg az utolsó évad.
Nem tudom tovább csinálni.
Várj még!
Nem fogom meggondolni magam.
És már tudom, hogy fejezzük be.
Mit jelent ez?
Semmi tragikusat,
csak egy változást.
- Enzo, minden készen áll. - Jövök.
Apa!
- Jössz? - Mindjárt!
Így sikerült.
Nem tudom ezt tovább játszani.
Itt vagyunk.
Bocsánat, hogy közbeszólok, de most érkeztünk meg.
1987. JÚNIUS 26. A PORTOBELLO UTOLSÓ EPIZÓDJA
Gyerekek képviselik a világ különbözõ részeit.
A szitáló esõ nem áll el,
az este kedves közönségét
körbeveszik a Portobello kamerái.
Nagy ölelés a milánóiaknak, akik elhozták az állataikat,
kicsiket és nagyokat a mi búcsúelõadásunkra.
Ez a szokatlan felállás,
a bárka lépcsõjének aljában…
Vártunk rád, hogy a teve is bejöjjön a bárkába.
Engedjétek be!
Lassan!
Olyan sok embernek kell megköszönnöm,
hogy hosszúra kell emiatt nyújtanom a mûsort.
De az óriási közönségnek, akik évekig néztek minket,
illik megköszönni.
Köszönöm húgomnak, Annának,
és Angelo Citteriónak, akik megírták
ezt a különleges pénteki mûsort.
Köszönöm Gigliola Barbiernek a RAI2 tévécsatornánál,
és mindazoknak, akik kemény munkájukkal
péntekrõl péntekre elkészítették ezt a mûsort.
Egyének, emberek történetét.
ENZO TORTORA 11 HÓNAPPAL KÉSÕBB ELHUNYT.
59 ÉVES VOLT.
VÉGE
AZ EMBEREKRE ÉS ESEMÉNYEKRE TETT UTALÁSOKAT A KÉSZÍTÕK DOLGOZTÁK KI.
A SZEREPEKET DRÁMAILAG ÉRTELMEZTÉK.
A VALÓS SZEMÉLYEKKEL VALÓ KAPCSOLAT PUSZTÁN A VÉLETLEN MÛVE.