מילאנו, 29 בדצמבר 1985
מערכת הצדק במדינה הזו חולה מאוד,
ואנחנו דורשים שינוי!
אנחנו רוצים צדק צודק! -כן!
צדק צודק! צדק צודק! -צדק ראוי למדינה חוקתית,
מדינה מתורבתת ודמוקרטית!
צדק צודק! צדק צודק!
אנזו עמד במילה שלו! הוא לא אכזב. הוא לא ברח.
הוא הבטיח שיסגיר את עצמו, והוא עשה זאת!
הוא באמת לוחם רדיקלי.
הייתה לו הזדמנות לברוח לחו"ל אחרי גזר הדין הבזוי,
כפעולת הגנה עצמית.
אף אחד לא היה מגנה אותו על כך, אבל הוא לא ברח.
הוא ימתין בביטחון כאן במילאנו, במעצר בית, למשפט הערעור.
בראבו! בראבו! -בראבו, אנזו!
אנזו! אנזו! אנזו!
חברים יקרים, אדבר בקצרה.
כפי שאתם יודעים, בשבועות האחרונים
התפטרתי מתפקידי כחבר הפרלמנט האירופי,
וויתרתי על החסינות שלי.
עשיתי את זה כדי שנוכל להתחיל לבנות מדינה של אנשים רציניים,
אנשים שאומרים מה שהם עושים ועושים מה שהם אומרים.
מצד שני, איטליה של היום מלאה בעיוורים שטוענים שהם רואים.
ובכל זאת, במקרה הזה, כמו שמרקו תמיד אומר, הם לא רצו לראות.
הם פחדו שההכרה בחפותי
עלולה לפגוע באמינות המתקפה הגרנדיוזית שלהם נגד הקאמורה.
פחד לטעות!
ושופט לא יכול לטעות ואז להודות בזה.
עם זאת, אני שאשם רק בחפותי, לא מפחד.
ואני קורא עליהם תיגר,
בכך שאני מוסר את גופי במחווה חופשית לבעלי הסמכות.
בראבו! -קדימה, אנזו! קדימה!
קדימה, אנזו! כן! -קדימה, אנזו.
אנזו! אנזו! אנזו!
אתה נהדר, אנזו! אתה נהדר!
אתה הגיבור שלנו, אנזו! אתה הגיבור שלנו!
להתראות. -אנזו!
צריך לשים עליי אזיקים? -אין צורך, חבר מכובד.
אנזו! אנזו! אנזו!
פורטובלו פרק שישי חדשות טי-ג'י-1
התאונה בתחנת הכוח הגרעינית הסובייטית בצ'רנוביל שבאוקראינה
מקבלת ממדים רציניים יותר ויותר.
יש מחסור במידע מדויק על האסון,
וייתכן שיש מספר רב של קורבנות. משרד ההגנה מדווח על שני הרוגים.
יש חששות בנוגע לענן הרדיואקטיבי שנע מעל צפון אירופה.
שרי החוץ וההגנה של שבע המדינות
של האיחוד האירופי המערבי נפגשו בוונציה.
פירוק מנשק וטרור בינלאומי
הם הנושאים המרכזיים בדיון.
גל מזג האוויר הגרוע נחלש
בשעה שמנסים לבצע הערכה ראשונית של הנזק...
אף מילה על הערעור שלי.
יקירתי, בואי פשוט נודה בזה.
פרשת טורטורה כבר לא בחדשות, בסדר?
ואני, עד היום, נשארתי אזרח איטלקי שנשפט לעשר שנים בכלא,
קנס של 50 מיליון ופסילה לצמיתות ממשרה ציבורית.
זה עדיין שם. -מה?
גזר הדין שלי.
"אל תיתן לי ללכת
"אל תיתן לי את הצער הזה
"תחזור לסורנטו
"תן לי לחיות"
מר מרמו כאן.
בראבו!
בוקר טוב. -בוקר טוב.
שלום. -איזה תענוג.
יום ראשון נעים. היי, יום ראשון נעים.
ואלה הילדים.
אז הם נתנו לך הכול. -כן.
ראית את העיתונים? הר של דברים.
אתה שמח, נכון?
עוד לא היה לי זמן להסתכל על כלום.
קיבלתי את זה רק אתמול.
הם קבעו את המשפט במהלך גביע העולם.
אני מקווה שתסיים קודם. זה רק תהליך ערעור.
נכון שנתנו לנו לעשות את זה מלכתחילה.
ההגנה של טורטורה ביקשה להעביר את המשפט למילאנו.
הם ציינו ספקות בנוגע לתחום השיפוט הטריטוריאלי.
האמת היא שאני חושב שהם לא בוטחים בנו.
מהלך נואש שלא יוביל לכלום.
אף אחד לא ייקח ממך את המשפט הזה.
ומה אתה חושב?
אני אחקור את הר הדברים הזה. נצטרך להיות בלתי ניתנים לערעור.
מיקלה, הרדיקלים רצו במותי.
המשטרה אפילו שקלה להציב לי יחידת אבטחה.
המצב באמת נפיץ, רק שתבין.
אבל עכשיו, נראה לי שהאבק שקע קצת עבור כולם, נכון?
תודה לאל. בהצלחה בעבודה.
תהנה מהארוחה ויום ראשון טוב. -יום ראשון נעים.
ביי. -ביי.
מיקלה מורלו, שופט
נאפולי קסטל קפואנו ארכיון שיפוטי
חתול. לעכברים?
הנה, אלה כל המסמכים מהמשפט.
איך זה מאורגן? -איך זה אורגן? לפי עדים בוגדים.
כל מה שבארה אמר. כל מה שפאנדיקו אמר.
כל מה שמלוסו אמר. אימפרטריצ'ה. סאנפיליפו.
וילה, וכולי. יש הרבה בוגדים.
אין כרונולוגיה של ההצהרות שלהם?
לא שידוע לי.
חייבים לעשות את זה.
אדוני, אתה באמת רוצה לארגן מחדש את כל החומר הזה?
בוא נתחיל. לאט לאט.
לאט לאט.
חקירות בתחנת המשטרה פסטרנגו
מי זה? -השופט מורלו.
תחנת המשטרה פסטרנגו, נאפולי
ערב טוב, אדוני השופט. -ערב טוב.
כאן החזקנו את הבוגדים והמנותקים.
כולם תאים בודדים. -כולם חוץ מאחד, שהכיל ארבעה מהם.
הבוגדים היו רבים מדי, זה היה זרם מתמשך.
אנחנו והשופטים לא היינו מוכנים. זה היה חידוש. פושעים גדולים.
הואשמו ברציחות רבות.
תן לי להבין, הם הצליחו לדבר זה עם זה?
השופט, זו תחנת משטרה, לא כלא.
היא הוסבה זמנית לכלא מתוך צורך.
איפה היה התא של פאנדיקו? -זה.
התאים תמיד היו פתוחים? -בדרך כלל במהלך היום, כן.
זה חדר הטלוויזיה. אם אף-סי נאפולי שיחקה,
הם היו צופים במשחק יחד עם השוטרים.
או בפסטיבל המוזיקה של סן רמו, במיסת חג המולד בחצות,
טקס הדם של סן ג'נרו.
הם היו בוגדים, הם שיתפו פעולה. היה צריך להתייחס אליהם יפה.
בהתחשב בכך שלא היו שום הטבות בכך,
לא היו הקלות בעונשים באותו זמן.
אולי כמה טובות קטנות, זה הכול. הם רצו שיגנו עליהם, שינחמו אותם.
פעם אחת, לפני עימות,
זה שהרג את הגנגסטר המפורסם, טוראטלו.
פסקוולה בארה.
הוא ביקש והשיג בקבוק שמפניה.
בוא אחריי.
זה החדר שאליו לקחו את טורטורה
על אלונקה ב-1984, בפברואר.
יופי. -ממש כאן.
אבל סיפרת לי על ארוחות צהריים ושמפניה.
הבוגדים רצו לאכול טוב.
בשלב מסוים המפקד התקשר למשרד השר,
ואמר שאין יותר כסף לשלם עבור הבקשות שלהם.
אז מר די פייטרו החליט לשלם מכיסו מראש.
ואז, בסוף החקירה,
הוא ביקש מהמשרד להחזיר את הסכום שנתן מראש,
והמשרד השיב, "אי אפשר". התשלום לא אושר.
באיטליה זה תמיד אותו הדבר.
אלה שנתנו, נתנו, ואלה שקיבלו, קיבלו.
אבל זה היה נס, משהו שהם לא ראו מעולם.
רבים מאנשי הקאמורה דיברו.
אז קיבלנו אישור להתייחס אליהם בזהירות מיוחדת.
עם זאת, בתיאוריה, אבל גם בפועל,
כל הבוגדים והמנותקים האלה,
יכלו להסכים על הסיפור ולהאכיל בו את השופטים. סיפור קוהרנטי.
אני לא בטוח לגבי זה. הם בהחלט נהנו מחופש מסוים.
חופש. הם יכלו באותה מידה לצאת לאכול גלידה,
או לטייל ולנשום אוויר צח, כל עוד הם לא התרחקו יותר מדי.
אם הם מרוצים, הם מדברים יותר ברצון.
זה רק אנושי. נכון? זו הייתה המטרה.
אפשר? השופט מורלו כאן? -לא, חבר המועצה עובד מהבית.
מה זה, לכל הרוחות?
הכרונולוגיה של חקירות הבוגדים.
מה הם אמרו, מתי ואיפה.
בשביל מה זה, סליחה? -תהליך הערעור.
חבר המועצה רוצה לעשות הכול מחדש.
תצהירים, עימותי בוגדים, עדויות, הכול.
שוב אנחנו אפס-אפס. -בבית המשפט, במשפט?
חקירות בתחנת משטרת פסטרנגו
המשפט הזה כבר נערך.
זה לא שגרתי. זה לא מקובל. זה בלתי אפשרי.
אדוני, אני רק פקיד. אל תהרוג את השליח.
עשרה ביוני, 1986, הליך ערעור עימות פאנדיקו-בארברו
אז מר בארברו, ג'ובאני פאנדיקו
הצהיר שהוא שימש כמתווך שלך עם אנזו טורטורה,
בזמן שחלקתם תא בכלא,
כדי לנהל משא ומתן על משלוח סמים.
על איזה סם אתה מדבר? -המפיות המפורסמות.
אלה, שוב, לדברי מר פאנדיקו,
תאמו למנות סמים. -לא, זה שקר, כבודו.
סליחה. מישהו מצלם
את גב' נדיה מרצאנו ואת מר רנאטו ולנצאסקה.
למיטב ידיעתי זה אסור.
תוציאו את הצלם.
בבקשה, תמשיך. -כבודו, זה שקר.
האיש הזה, כבודו, משקר בידיעה שהוא משקר.
הוא שקר מהלך.
אני אומר את האמת. הוא השקרן.
והוא לא משקר מתוך זדון, אלא כי הוא משוגע.
תפרתי את המפיות האלה במו ידיי.
תפרתי אותן מולך, אחת אחת,
כי היית אובססיבי לגבי טורטורה.
כבודו, הוא שנא אותו. במילים אחרות, "אומבריאווה".
סליחה. מר ברברו. מה זה "אומבריאווה"?
-"בריאווה". -כן, שיהיה. תגיד לשופט.
זה אומר שהוא קינא בו.
יום אחד הוא חבר, יום אחד הוא אויב.
הוא אמר שהוא תקשר איתו באמצעות מוחו, טלפתיה
וכל השטויות האלה, שהוא כל הזמן סיפר לי עליהן.
הוא אמר שהם דיברו ממרחק אלפי קילומטרים.
אז כל הדברים האלה. הנה.
אני מבין. אבל מר בארברו,
שלחת את המפיות האלה לטורטורה או לא?
כן, כמובן ששלחתי אותן. וטורטורה אפילו ענה לי.
מישהו רצה להאמין שאני מנסה לסחוט כסף.
אבל רט"א החזירו לי את הכסף ויש גם את הקבלה.
ברור, כבודו, שהם ניסו לשמר את העמדת הפנים.
אבל מאחורי המראה יש אמת נוספת.
אחת, אני חוזר על זה כבר אלף פעם.
מסרת כמה חבילות של סמים לאנזו טורטורה.
אבל מתי? אני אפילו לא חבר בקאמורה.
"מתי?" במהלך התקופה הזו, בין שנות ה-70 ל-80, כפי שאמרתי.
הכול שקר. -כמובן שזה שקר.
במהלך התקופה הזו האסיר היה בכלא.
למעשה, אנחנו רוצים שמר בארברו יזכיר לנו
מתי הוא נכלא בפורטו אזורו.
התנגדות. חבר המועצה מנסה להשפיע על העד.
תפסיק, על מה אתה מדבר?
אנחנו צריכים להסתכל על החומר, לא על צורת החוק.
על האמת האנושית שמאחורי הסיפור הכואב הזה.
הפטפוטים חסרי הטעם האלה. -תודה על השיעור, פרופסור.
העד רשאי להמשיך. תודה.
הייתי כלוא בפורטו אזורו מ-72' עד 81'. אתה יכול לבדוק.
סליחה, איך יכולתי למסור את הסם אם הייתי בכלא?
לא יכולתי למסור שום דבר לאף אחד. -שזה יירשם בפרוטוקול, בבקשה.
כל הכבוד, אדוני חבר המועצה. אני רואה שלמדת.
הם מקבלים פיסת נייר וחושבים שיודעים הכול.
איזו חוסר יכולת.
ביצעת את המשלוחים האלה לאנזו טורטורה בזמן שחרורך הזמני.
תמיד ליוו אותי בזמן השחרורים.
איך הייתי עושה את הדברים האלה? אתה שקרן גמור!
הבחור הזה מדהים! -אתה שקרן גמור!
הוא נשוי, הוא מזדווג עם שקרים.
ואילו אני אימצתי את האמת, את טובת הציבור, את הצדק.
אתה יושב כאן, אבל אתה לא כאן. אתה לא קיים.
אתה משוגע. כלומר, אתה שומע אותו? על מה אתה מדבר?
היצור שלך כבר לא קיים. היצור שלך איננו.
אבל אני כאן, אתה משוגע. אתה שקרן גמור.
אתה כבר לא שם. אתה מבין? אתה כבר לא שם.
אתה לא בריא. אתה שומע אותו? -יש לך 30 שניות של חיי סוללה.
אבל לא כתוב כאן שהילד שלי זכאי לפטור נכות?
גברתי, הבן שלך בן 30. הוא צריך לעבוד.
אבל הוא חולה.
מה לא בסדר איתו, גברתי? מה מצבו?
הוא לא יכול לקום בבוקר. -מתוך כבוד ודמוקרטיה,
אחרי 15 דקות, אתה צריך לעבור לבא בתור.
אני מצטער, גברתי, בבקשה. סליחה. -מלאי את זה. איך אוכל לעזור?
פאנדיקו ג'ובאני. אני זקוק לעותק חדש של תעודת הלידה שלי, בבקשה.
אבל כבר יש לך תעודה. למה אתה רוצה עוד אחת?
לזאת יש פינה מקופלת.
ויש עוד אחת גם כאן. אז כמה זמן זה ייקח?
הבא בתור.
חוסר היכולת, הרשלנות.
היהירות המשועממת הזאת. מרוב שעמום, אני פשוט לא יכול...
גברת מרצאנו, ביקשת שישמעו אותך. מה תרצי לספר לנו?
כן, אז הייתי רוצה לומר את הדברים שלא יכולתי לומר במשפט הקודם.
למה לא יכולת לומר אותם? פתאום נזכרת?
פחדתי, והתנהגתי כמו משוגעת.
זה תמיד עובד. לאף אחד אין מושג כשמדובר בשיגעון.
לא, את באמת משוגעת! -שקט!
כבודו, בבקשה, אבל הגברת הזאת פסיכופתית.
בארה, שקט!
סליחה,צריך לנעול אותה בבית משוגעים!
בארה, תהיה בשקט!
כמובן! בבית משוגעים! מה זה?
שקט, בארה! וממי פחדת?
פסקוולה בארה איים עליי ואמר שאסור לי לסתור אותו.
הייתי צריכה לאשר את כל מה שאמר, אחרת הוא היה הורג אותי.
להרוג בשבילו זה טריוויאלי.
עוד רצח, פחות רצח.
למי אכפת? בשבילו להרוג זה כמו למחוץ ג'וק.
הצבע שלו שחור, כבודו. -פאנדיקו, אל תפריע.
מה זה אומר בכלל? הג'וקים שחורים.
לא, אני מתכוון, כדי לא לבלבל בינו לבין חיפושית.
בדיוק קראתי את "חרק הזהב" מאת אדגר אלן פו. ספר מיוחד מאוד.
פאנדיקו, מספיק! -כרצונך, כבודו.
הבוס שלי. זה באמת סיפור יפה, אני ממליץ.
אז גברת מרצאנו.
אנזו טורטורה לא היה קשור לביתי.
ב-1978 נסעתי למדסימו עם בני, שעוד לא היה אפילו בן שנה.
ויש חוזה שכירות קבוע
לבית במילאנו החל מ-1979.
לפני כן הבית עוד לא היה מוכן. במילים אחרות, אי אפשר היה לגור בו.
אז לא היה שום קשר.
לא בבית שלי.
פקיד, רשמת את זה בפרוטוקול? -אדוני. חבר המועצה.
אתה אובססיבי לגבי האפשרות שהפקיד אולי לא יכתוב את זה.
נכון, כי זה קרה הרבה במהלך המשפט הראשון,
בתואנה שהגברת הייתה במצב של בלבול.
שיעור נוסף מהפרופסור.
גברתי, בראש צלול, את מאשרת את מה שאמרת עד כה?
כן. אני מאשרת הכול. -תודה. את יכולה ללכת.
עשית את הדבר הנכון. -אל תדאגי, אל תפחדי!
את אישה עלובה.
מה שלום הילד שלך? הוא גדל? נהיה יפה כמוך?
כל הכבוד, נדיה.
כבודו, בשלב זה נראה לי ברור לאיזה כיוון זה הולך.
במקום להעמיד את הנאשמים למשפט, הם מעמידים לדין את הבוגדים.
אתה, למשל, שמעת הרבה אנשים נסוגים,
או ששינו את גרסתם לטובת אנזו טורטורה.
ואתה יודע למה הם עושים את זה? כי הם מפחדים.
הם ניסו גם איתי.
הם אמרו לי לחזור בי מכל ההאשמות נגד טורטורה.
אבל למרות כל הלחץ, כבודו, אני כאן,
ואני מאשר את כל מה שכבר אמרתי לך.
כלומר, אנזו טורטורה עבד אצל הבוס, פרנסיס טוראטלו.
אני אחזור על זה שוב, לא נשאר לי מה להפסיד. זהו זה.
לזה קוראים גבר אמיתי!
שקט! היי! שקט בתאים! שקט!
מלוסו הוא גיבור. אתה חייב לכבד אותו! -שקט!
גיבור אנאלפביתי.
הנאשם ולנצאסקה ביקש חקירה נגדית איתך.
אתה מקבל את העימות? -כרצונך, כבודו.
אבל אני לא יודע מה ולנצאסקה רוצה ממני.
אני רוצה להוכיח שאתה שקרן!
אני לא מפחד, כבודו. -הכנס בבקשה את מר ולנצאסקה.
עכשיו נראה איך רוצח, שודד בנקים וחוטף
רוצה לזכות אותי. אנחנו בטח שואלים למה.
בואו נקשיב לו. זה היופי בשידור חי.
חתיכת חרא, אני אהרוג אותך. זה לא רק איום,
אני באמת אהרוג אותך. שמעת אותי? רנאטינו!
לך תזדיין! -אתה צבוע ארור!
אתה לא מתבייש להיות בתא עם ארבעת הקאמורה המזדיינים?
לך תעשה את המסלול שלך. קדימה, פראייר!
רנאטו, תחשוב על אימא שלך. -תתעסק בעניינים שלך.
יש לך עיניים כחולות כל כך יפות. -אתה חתיכת חרא.
או שהן בצבע תכלת? אני לא בטוח.
אתה כל כך נאה, רנאטו. אתה נראה כמו הנסיך פרנסיס.
קריאת ביניים. אתה יפה מדי.
מה קרה שם, מר ולנצאסקה? -לא קרה כלום.
הם רק רצו לדבר איתי. -אז דבר איתנו.
קודם כול, אני רוצה לומר שאין לי שום קשר לקאמורה.
נגררתי לתוך זה, כמו האדון הזה כאן.
קודם הוא גרר אותי לקאמורה, ואז הוא אמר שהוא לקח את הסם
כדי להעביר אותו לטורטורה, שמכר אותו. הכול שקר אחד גדול.
כי מלוסו בכלל לא הכיר את טוראטלו.
אתה שקרן מחורבן! יש להם תמונה ביחד!
שקט! שקט!
ג'אני. -רנאטו.
עכשיו, ספר לי מתי פגשת לכאורה את טוראטלו.
כרגע אני לא זוכר בדיוק.
לא שאלתי אותך תאריך ספציפי.
בכל זאת, אני לא זוכר. אל תהיה כמו טורטורה,
שרצה לדעת את צבע הגרביים, העניבה, הנעליים.
מאיפה לי לדעת? -ג'אני, אל תלך סחור סחור, בסדר?
אל תבלבל ביני לבין טורטורה, כי אני לא כמו טורטורה, אתה מבין?
אתה מבין שאני עומד לתקוע לך גזר בתחת מול כולם?
מר ולנצאסקה, שמור על הפה שלך. זה לא שוק.
ג'אני, כשהיית במילאנו, אפילו לא שמעת הסנפה.
במילאנו יכולת להיות גנב תרנגולות לכל היותר,
לחטוף תיקים של זקנות, להסתובב עם חבורה של כלבות קשורות ברצועה
ולזרוק אותן על המדרכות בפרברים.
זה כל מה שאתה יכול לעשות, כי אתה נוכל.
אתה ג'אני היפה. ג'אני צ'ה צ'ה צ'ה.
מה אתה רוצה ממני, רנאטו? -כבודו, לטוראטלו היה קעקוע.
קעקוע? -על ידו השמאלית.
מה היה הקעקוע הזה?
זה האס של ולנצאסקה? קעקוע?
קעקוע. איזה קעקוע זה היה?
אתה לא זוכר? אני אעזור לך.
זה היה בעל חיים. חיה שהוא קעקע בזמן שהיה בכלא לנוער.
והמסקנה? קדימה!
ג'אני, איזה קעקוע זה היה?
תן לי לענות! אין טעם שתמשיך לדבר בזמן שאני מדבר.
כי עניין הקעקוע הזה, אני אומר לך, גם אתה לא ידעת עליו.
איזה קעקוע זה היה, ג'אני? בחייך, אל תבזבז לי את הזמן!
איזה קעקוע זה היה? שאלתי אותך שאלה. איזה קעקוע זה היה?
כבודו, מעולם לא התייחסתי לקעקוע הזה.
אני רוצה לציין שמעולם לא ראיתי את הקעקוע.
יופי, נהדר. תודה, כבודו, התיק סגור.
קעקוע גדול ביד שמאל, והוא מעולם לא ראה אותו.
אתה יודע למה מעולם לא ראית אותו?
כי טוראטלו שמר מרחק של 10 מטרים מאנשים כמוך.
אסור היה לך אפילו לדבר עם טוראטלו.
זה לא נכון! בחייך! -ג'אני. ג'אני.
תראה, הגזר שלך מגיע. כבודו, לטוראטלו הייתה אישה.
מי הייתה האישה של טוראטלו, ג'אני?
איך קראו לה?
איך היא נראתה? גבוהה, נמוכה, בלונדינית, ברונטית? איך היא הייתה?
אמרת שהכרת אותו היטב, לא? ספר לי איך היא הייתה.
האמת היא שאתה לא יודע כלום.
אתה יודע, הבנתי אותך. אתה עושה את זה כדי להגן על טורטורה.
מה לעזאזל ייצא לי מטורטורה? איך זה יועיל לי?
כן. אתה עושה את זה בגלל מסע צלב מוסרי.
לקחת על עצמך את המשימה הזאת!
כבודו. -כן, בבקשה.
ג'אני מלוסו אמר שעזרה להגנה של טורטורה היא מסע צלב מוסרי,
שאלה מוסרית, מתוך עיקרון. עיקרון הצדק.
זו הודאה מרצון. הודאה. אמת.
תודה, מלוסו, שנתת לזה לחמוק ממך.
אמרתי את זה?
רנאטו ולנצאסקה, בשם האמת,
ומשום שהוא לא מסוגל לראות אדם חף מפשע חוזר לכלא,
העיד נגד מאשים שקרן.
והוא בייש אותו בפומבי. פסל אותו.
אבל הוא לא אמר כרגע שלא אכפת לו מטורטורה?
למעשה, פשוטו כמשמעו, "זין". -אין תגובה, כבודו.
כבודו, בחייך, גם הוא לא הכיר את טוראטלו.
אתה ממש טיפש, ג'אני.
כבודו, ההגנה טוענת שפאנדיקו משוגע,
ולכן לחלוטין לא אמין. אי אפשר לסמוך על משוגע.
אבל אי אפשר להעניש אותו. פאנדיקו מעולם לא ניצל את הפרצה הזו.
הוא הכריז על עצמו כשותף לקנוניה.
עם הודאותיו, הוא החמיר את מעמדו האישי.
פאנדיקו מעולם לא השתמש בשיגעון כדי לחמוק מעונש.
אבל גם אם הוא אכן היה משוגע,
שיגעון אינו סטיגמה נצחית. שיגעון משתנה. הוא מתפתח.
ועלינו להודות שבכולנו יש קצת שיגעון,
שלמרבה המזל, אנחנו יכולים לשלוט בו. זה ההבדל.
לכן, ייתכן שפאנדיקו היה משוגע.
אבל היום עלינו להכיר בכך שהוא השתנה.
הוא צלול ולעולם אינו סותר את עצמו.
ואלו שמשקרים, במוקדם או במאוחר, סותרים את עצמם.
ג'ובאני פאנדיקו מעולם לא סתר את עצמו!
פרנואיד? יש אינספור גאונים פרנואידים בהיסטוריה.
בדיוק. כן, כמו טורקאטו טאסו,
שאני ממליץ לכולם לקרוא את עבודתו.
או הפסל הנפוליטני הגדול, וינצ'נזו ג'מיטו,
שביקש מרצונו להיכלא במוסד לחולי נפש.
בקיצור, כל האמנים הגדולים.
ואולי גם אתה, אדוני התובע, קצת פרנואיד.
כן. כמובן. אני כולל גם את עצמי.
פאנדיקו, אל תפריע לתובע הכללי.
אני מתנצל, כבודו. לא יכולתי להתאפק.
מה עם מלוסו? הטירוף לא נוגע לו.
או שאתה מאמין למלוסו או שלא. -בדיוק.
והעובדה שהוא לא זכר פרטים ספציפיים
מהפגישות עם טורטורה או חייו הפרטיים של טוראטלו,
ובכן, זה רק מוסיף משקל לדבריו.
אם הוא היה ממציא הכול, הוא היה מתכונן טוב יותר, לא?
עם כל הפרטים שהמושבעים אוהבים כל כך. גם שופטים.
בנוסף, שבעה בוגדים מאשרים את הצהרותיו.
כבודו, חברי בית המשפט.
אנזו טורטורה אינו סוחר מוות מרושע.
זה החידוש שאני רוצה להציג.
זה חשוב. הוא רק עירבון של הקאמורה.
אני מכיר בנסיבות המקלות האלה, שהן חשובות.
אבל אנזו טורטורה הוא, אל תיעלב, שקרן.
לשקר זה טבע שני בשבילו.
אנזו טורטורה הוא הילד שבזמן חופשת הקיץ בוולמלנקו,
שיקר לגבי זה שראה את המדונה, כדי להאריך את החופשה שלו!
והדגים, וואו, איזה דמיון,
נחישות חסרת בושה
שאני מזהה גם בטורטורה של היום!
מצד שני, השקרים היו הכרחיים עבורו
כדי לשמר את מעמד הסלבריטי שהוא בהחלט השיג
במאמץ רב.
וזה היה הכרחי עבורו להיות מסוגל לשחק את התפקיד שלו על בסיס יומיומי.
הוא היה זקוק לתמיכה כימית בשביל זה!
לכן אני מחשיב אותו לצרכן, אולי צרכן נלהב.
שזה כמו לומר, הוא הסניף כמו משוגע!
זה לפי עדות כתובה.
רק לא כסוחר סמים.
סיכום, בבקשה.
לפיכך, בקשתי אינה זיכוי.
זיכוי טורטורה פירושו לא להאמין לפאנדיקו, מלוסו ובארה.
ולפיכך, זיכוי כל הנאשמים.
כבודו, או שאתה מזכה את כולם, או אף אחד.
החוק תקף לגבי כולם. אין לך ברירה.
כל הכבוד, אדוני! -בראבו!
היי. -היי.
היי, טוליו. -היי.
זה לא מפריע לך? -לא.
איך הולך?
סיימנו. עכשיו זה תלוי בנו.
אז?
טורטורה חף מפשע.
סליחה, הוא לא היה איש קאמורה?
בארה התחרט, ולא הזכיר את השם טורטורה.
פאנדיקו התחרט, ולא הזכיר את שם טורטורה.
הוא עשה זאת רק אחרי שהתובעים הראו לו את השם טורטורה
על מחברת ששייכת לבת הזוג של פוקה.
והשם אפילו לא היה "טורטורה", אלא "טורטונה".
עם מספר טלפון. אין ראיות שתומכות בכך. כלום.
אז רק לאחר שראה את המחברת,
פאנדיקו הודה כי טורטורה
הוא חבר בקאמורה.
בארה גיבה אותו, אבל רק בחקירתו ה-18.
לאחר מכן, זה מבול של וידויים, הכאה על חטא,
המצאות גמורות.
כצפוי, אף האשמה לא הוכחה בבית המשפט.
אף ראיה לא נשארה.
אז למה כל השופטים, כמעט כל השופטים
של בית המשפט בנאפולי, אני מחשיב גם את עצמי,
למה האמנו לפושעים האלה ששיקרו ללא בושה?
אין ספק קלוש לגבי כנותם.
שופטים כל כך רגילים לשתיקה ועדים שמשתתקים,
אז כשנראה שחבר בקאמורה, רוצח סדרתי,
מתוודה מבלי לבקש דבר בתמורה,
מדבר, נותן לנו שמות, מספר לנו עובדות,
ובכן, זה נראה כמו נס לשופט.
"וואו! הודאה שהוקלטה וחתומה על ידי עד שהרשיע את עצמו,
"ורבים אחרים יחד איתו.
"אז מה הטעם להשיג ראיות מזוינות?
"אאמין לך. זה מעשה של אמונה. זו הקלה."
אז אם טורטורה חף מפשע, חייבים לזכות אותו.
תגיד את זה בבית המחוקקים?
16 בספטמבר, 1986
הטיעונים הסתיימו. -אז סיימנו.
אם לתובע, לעורכי הדין של המפלגה האזרחית
או לכל נאשם אחר יש משהו לומר, הם יכולים לעשות זאת עכשיו,
לפני שנתאסף באולם הדיונים.
אני. -בואו נשמע.
לתעד את זה? -כן, תציין את זה בפרוטוקול.
אל תקרא עליהם תיגר.
סמוך עליי, לכבוד העצמי של שופט אין גבולות.
בלי לקחים.
אדוני התובע הכללי.
דבר אחד, מבין רבים, פגע בי במהלך המשפט האחרון הזה.
בעיקר השינוי האחרון שעברתי, הודות לך.
אני כבר לא סוחר מוות ציני, אלא חלשלוש. טיפש.
מישהו שהוטעה כי היה חסר לו כסף.
טוב, בתור התחלה, אני רוצה לומר לבית המשפט הזה
שאם זה נכון שברגע של חולשה
התחלתי לסחור בקילוגרמים של סמים, כפי שטוענים במשפט הזה,
לא הייתי מחשיב את עצמי לחלשלוש, אלא לפושע.
ולכן אני לא מבקש הקלה בעונש.
אם תמצאו אותי אשם, תגזרו עליי 30 שנה.
בנוסף, שמתי לב, אדוני התובע,
שנברת בזבל של הצהובונים מלפני 30 שנה.
זה נכון, אמרתי בריאיון שכשהיינו ילדים,
ב-48', תתארו לכם, יחד עם כמה חברים,
נהניתי לספר לכולם שראינו מדונה במערה.
מתיחה נועזת, אני מודה.
עם זאת, אני לא יודע אם אי פעם הייתם צעירים.
אני מקווה שכן, למענכם. ובכן, הגעת למסקנה מאותו אירוע.
"מאחר שהוא העמיד פנים שהוא רואה את המדונה כשהיה ילד,
"טורטורה חייב להיות שקרן לשארית חייו.
"לכן הוא יכול להיות חבר בקאמורה. אדם בעל אלף פנים."
ובכן, אדוני התובע. אני חושב שזה הרבה פחות שערורייתי
להעמיד פנים שראיתי את גבירתנו בגיל 18 כבדיחה,
מאשר להאמין, כפי שאתה מאמין, לדבריו של ג'ובאני פאנדיקו,
רוצח סכיזופרני, או מלוסו,
שודד וסרסור, או בארה,
רוצח סדרתי נתעב, ולהפוך את האנשים האלה לגיבורים.
ובכן, במשפט הזה,
לא הייתי רק נאשם שהיה צריך להישפט.
לפעמים, ואני אומר את זה ברעד,
הרגשתי שאני אויב שצריך למחוץ.
כי האיש החלש הזה, מהיום הראשון, העז לצרוח את חפותו,
כי האיש החלש הזה שיבש את הטקס שלך,
לפי מי מהם הוא פושע בלתי מעורער או בוגד.
אבל אדם יכול גם להיות חף מפשע באופן בלתי מעורער.
שילמתי מחיר כבד על הגיוון הזה.
עשר שנות מאסר על קשר עם הקאמורה וסחר בסמים.
אל תעליב אותי שוב, אני מתחנן.
אני אמור לסיים באמירה, "אני בוטח במערכת".
אחזיר לך את השאלה. היית בוטח במערכת?
אני אומר לכם, "אני חף מפשע". אני זועק את זה כבר שלוש שנים!
המסמכים זועקים את זה!
העובדות שיצאו מהמשפט הזה זועקות את זה!
אני חף מפשע! אני מקווה, מעומק ליבי,
שגם אתם. תודה.
הוא היה יכול לחסוך לנו את זה.
השימוע ננעל!
נפלא.
הבא בתור?
טורטורה אנזו קלאודיו מרצ'לו.
כולם לקום. נא להיכנס לבית המשפט.
15 בספטמבר 1986, הכרזת גזר הדין
בשם העם האיטלקי.
בית המשפט לערעורים בנאפולי, החלק הפלילי החמישי,
תוך התחשבות בסעיף 523 לחוק הפלילי,
תיקון גזר הדין שהוכרז על ידי בית המשפט בנאפולי בשנת 17/9/85,
וערעור על ידי התובע הציבורי, התובע הכללי והנאשמים,
שאת שמותיהם לא אזכיר כדי לקצר,
מזכים את מר סאנפיליפו סלווטורה על כך שלא ביצע את הפשע.
היי. הם זיכו אותי.
מלוסו ג'ובאני. הנאשמים הבאים,
שהורשעו בעבר, זוכו גם הם: אנדרס וינצ'נזו, קודינו מריו,
פאלרינו ג'ובאני, סנדאטו ג'ררדו, מרצאנו נדיה, פוצ'יו סנטו,
ואיאנו רנאטו, ולנצאסקה רנאטו.
בית המשפט מאשר את ההרשעה בערעור,
וגוזר על הנאשמים הבאים לשלם את הוצאות המשפט:
אסטרינו מריו רוברטו, דונרומה דומניקו,
מטאנו פרנקו, מטרוב טומסו, פאנדיקו ג'ובאני.
בתחנת הצלב התשיעית, ישו נופל בפעם השלישית.
על כך שלא ביצעו את הפשע המוזכר
בסעיפים 416 ו-416 של חוק העונשין,
ומפני שהפשע הקשור לסמים המוזכר בסעיף 71 לא התרחש:
קוסולינו אנינטה, בוזולינו ריקרדו, בוזולינו סימון, מריניילו אנה,
מוקיה לואיג'י וטורטורה אנזו קלאודיו.
הידד! -השימוע ננעל.
כולכם אנשים של הקאמורה! -לכו להזדיין!
השופט! תגובה על גזר הדין.
הרשענו את מי שהיה צריך להרשיע,
וזיכינו את אלה שהיה צריך לזכות.
גזר הדין ההיסטורי הזה מייצג צדק צודק, לדעתנו.
אני בוטח בידיעת הכול של אלוהים, למרות שאנשים הם שקרנים.
בטח, זה רגע של אושר גדול למישהו,
אבל האמת נותרה אחת. טורטורה הוא איש הקאמורה.
אלוהים רואה אותי. הוא מסתכל עליי ברגע זה.
רגע, אני רוצה לדבר.
המדינה חייבת להגן עלינו! היא חייבת לעזור לנו!
אסור לה לנטוש אותנו!
שיט! שיט! שיט!
בואו הנה, אני צריך לתת הצהרה. לעזאזל איתכם!
איטליה התעוררה! כן!
תבכו, ילדים תמימים. עדיף לישון, אבל ביושר.
בארץ הזאת, רוח חזקה הורסת יערות
ובשמיים האפורים והמאיימים מתבשלות סופות איומות.
על מה אתה צוחק? -לא, אני לא צוחק. זה היה פסקולי?
פאנדיקו. ג'ובאני אחר.
מזל טוב. זה היה יפה מאוד. -תודה.
בשבילך.
מה אתה עושה? זה אסור. בבקשה.
אני רואה שאתה בחור צעיר וחכם. בן כמה אתה? 25? 26?
עשרים וארבע. -בגילך,
כבר הייתי בכלא.
כשאתה מבלה כל כך הרבה זמן בכלא, אתה צריך שיהיו לך אינטרסים וחברים.
בבקשה, זה אסור.
זה היה אסור אם הייתי מבקש משהו בתמורה.
אבל אני לא מבקש כלום.
אני רק עושה מחווה לחובב שירה. זה הכול.
תן לי לתת לך, אל תיעלב.
לא, כמובן שלא. בוא.
הסוהר מושחת! הוא סחט את השעון שלי!
אני רוצה לדבר עם מפקד הכלא. מפקד הכלא!
הסוהר מושחת! תשיגו לי את מפקד הכלא!
מילאנו, 20 בפברואר 1987
בראבו! -בראבו!
בראבו! -בראבו, אנזו!
אז איפה הפסקנו?
אני יכול לומר הרבה דברים, ואומר רק מעט.
תרשו לי אחד.
הרבה אנשים עברו את זה איתי.
הם סבלו איתי. במהלך השנים הנוראיות האלה,
הרבה אנשים נתנו לי מה שיכלו. למשל, הם התפללו למעני
ואני לעולם לא אשכח את זה. תרשו לי
להודות לכל האנשים הנפלאים והטובים האלה.
אז הנה, אמרתי את זה. ואוסיף עוד דבר אחד.
אני כאן, ואני יודע את זה,
כדי לדבר גם בשם אלה שאין להם קול.
ויש רבים, רבים מדי.
אני כאן ואהיה כאן גם בשבילם.
ועכשיו בואו נתחיל,
בדיוק כפי שנהגנו לעשות לפני שנים רבות.
הנה זה!
לצלילי מצעד הניצחון של אאידה!
ברוך הבא! ברוך הבא, המפקד.
הוא מתקדם בקצב מהיר.
אולי חלקכם כבר ניחשתם מי זה.
זה הפורטובלו שלנו!
הסמל של המופע שלנו.
היי, פורטובלו. אתה רוצה לצאת?
הנה הוא!
פורטובלו חזר סוף סוף למקום שלו.
אנחנו רוצים מאוד להתחיל עכשיו ואני רוצה להתחיל עם אורחת.
אורחת שאכפת לי ממנה מאוד.
אישה שאת הכאב העמוק שלה לא הצלחתי
לתפוס בעיניים שלה בעבר.
אני רוצה שתקבלו אותה במחיאות כפיים סוערות.
גבירותיי ורבותיי, אורורה.
שמה הוא כינוי יפהפה,
אבל מהערב היא תהיה האורחת הקבועה שלנו
ונקרא לה הנערה הבוכייה המסתורית.
אנזו, אין לי מילים.
תנו לי רגע ואז נחגוג.
אנזו. -עזבי אותו בשקט.
גרמת לי לבכות. תודה.
לא תשאל אותי איך הלך?
איך הלך? -היה נהדר. הצלחה גדולה.
אנה, זו באמת העונה האחרונה.
אני לא יכול להמשיך עם התוכנית הזאת.
חכה.
לא אשנה את דעתי.
ואני כבר יודע איך לסיים אותה. -מה זאת אומרת?
לא משהו טרגי. שינוי.
אנזו, הכול מוכן. -אני בא.
אבא? -אתה בא?
אני בא.
ככה זה הלך.
אני לא יכול לשחק יותר.
הגענו.
סליחה שאני מפריע לקידה, אבל אני מקווה שהמצלמה עלינו.
הגענו רק עכשיו,
עם ילדים שמייצגים את כל חלקי העולם,
טפטוף שלמרבה המזל נעשה קל יותר ויותר,
קהל אוהב ועוטף הערב.
לא, בואו נשאיר את הגמל פה, כי אז נוכל...
חיבוק לתושבי מילאנו שהביאו לנו את חיות המחמד שלהם,
עם כל כך הרבה חיבה לערב הפרידה, חיות גדולות וקטנות.
וכאן, באווירה יוצאת הדופן הזאת,
לרגלי הסולם של התיבה שלנו.
חיכינו שתכניס את הגמל לתיבה.
כן, בואו נתחיל להכניס את הגמל. לאט, לאט.
אני חושב שיש לי כל כך הרבה אנשים להודות להם שהייתי צריך להאריך
את השידור הזה מעבר לגבולות הסבירים.
אבל לקהל העצום שצפה בתוכנית שלנו לאורך השנים,
מגיעה תודה מאיתנו.
תודה לאנה, אחותי, לאנג'לו סיטריו,
היוצרים של תוכנית יום שישי המשונה הזאת,
תודה לג'יגליולה ברביירי, לערוץ שתיים, לכל אלה,
שבמאמציהם, שישי אחר שישי, יצרו את הסיפור הזה.
סיפור של אינדיבידואלים, סיפור של אנשים.
אנזו טורטורה ימות 11 חודשים לאחר מכן, בגיל 59
פורטובלו, הסוף
תרגום: סיגל עומר שרון Iyuno