MILANO 29. DECEMBER 1985
Retssystemet i dette land er alvorligt sygt -
- og vi kræver forandring!
- Vi vil have et retfærdigt retssystem! - Hørt!
- Et retfærdigt retssystem. - Et, der er en retsstat værdigt!
Et civiliseret og demokratisk land værdigt!
Et retfærdigt retssystem! Et retfærdigt retssystem!
Enzo holdt ord. Han skuffede os ikke. Han flygtede ikke.
Han lovede at overgive sig, og det gjorde han!
Han er virkelig en radikal kæmper.
Han havde alle muligheder for at flygte til udlandet efter den skammelige dom.
Det ville have været rent selvforsvar, men han gjorde det ikke.
Han agter at afvente ankesagen i husarrest her i Milano.
- Bravo! Bravo! - Kom så, Enzo.
Enzo! Enzo! Enzo!
Kære venner, jeg skal fatte mig i korthed.
Som I ved, har jeg trukket mig som medlem af Europa-parlamentet -
- og frasagt mig min immunitet.
Jeg gjorde det, så vi kunne bygge et land med seriøse mennesker -
- der siger, hvad de gør, og gør, hvad de siger.
I dag er Italien fuld af blinde, der hævder at kunne se.
Men som Marco altid siger: De vil ikke se.
De var bange for, at indrømmelsen af min uskyld -
- kunne kompromittere troværdigheden af deres store aktion mod camorraen.
De er bange for at tage fejl!
En dommer kan ikke tage fejl og så indrømme det.
Men jeg, som kun er skyldig i at være uskyldig, er ikke bange.
Og jeg udfordrer dem.
Ved frivilligt at overgive mig til magthaverne.
- Bravo! - Kom så, Enzo!
Enzo! Enzo! Enzo!
Du er fantastisk, Enzo!
Du er vores helt, Enzo!
Vi ses senere.
- Skal jeg have håndjern på? - Det behøves ikke.
Enzo! Enzo! Enzo!
Katastrofen på atomkraftværket i Tjernobyl vokser i omfang.
Der er ingen præcise dødstal.
TASS rapporterer om to døde.
Den radioaktive sky over Nordeuropa bekymrer.
I Venedig mødtes udenrigs- og forsvarsministrene -
- i Den Vesteuropæiske Union.
Nedrustning og international terrorisme er hovedemnerne.
29.april 1986
Ikke et ord om ankesagen.
Lad os indse det. Tortora-sagen er ikke længere en nyhed.
Og jeg er stadig en italiensk statsborger idømt 10 års fængsel -
- en bøde på 50 millioner dollars og et livslangt forbud mod offentlige embeder.
- Den er der hele tiden. - Hvad?
Min dom.
Så er Marmo her.
- Goddag. - Goddag.
Går det godt, Michele?
- God søndag. - Goddag.
Og her er børnene.
- Nå, du har fået Tortora-sagen? - Ja.
Har du set papirerne? Der er meget. Godt, ikke?
Jeg har ikke haft tid til at se på det. Jeg fik sagen i går.
De har lagt retssagen under VM.
Jeg håber, I når det før. Det er kun en ankesag.
Hvis vi da overhovedet får lov.
Tortoras forsvarere har bedt om, at retssagen flyttes til Milano.
De påberåbte sig tvivl om den territoriale kompetence.
Jeg tror ikke, de ikke stoler på os.
Et desperat træk, der ikke fører til noget.
Ingen vil tage denne sag fra dig.
Hvad tænker du om det?
Jeg må sætte mig ind det hele. Vi må være uangribelige.
Michele, de radikale ønsker mig død. Man ville give mig politibeskyttelse.
Det er virkelig en eksplosiv situation.
Men nu er der vel faldet lidt ro over det hele, ikke?
Jo, gudskelov. Held og lykke.
- Nyd frokosten, og hav en god søndag. - Tak i lige måde.
MICHELE MORELLO DOMMER
NAPOLI - CASTEL CAPUANO RETSARKIVERNE
En kat. Er det til musene?
Her er alle dokumenterne fra retssagen.
- Hvordan er det organiseret? - Det er inddelt efter afhopperne.
Alt, hvad Barra sagde. Alt, hvad Pandico sagde.
Alt, hvad Melluso sagde. Imperatrice. Sanfilippo.
Villa og så videre. Der er mange af dem.
Er der ingen kronologi over vidneudsagnene?
Ikke så vidt jeg ved.
Det skal vi have.
Skal vi virkelig sortere alt det her?
Lad os komme i gang. En ting ad gangen.
En ting ad gangen ...
AFHØRT PÅ PASTRENGO-KASERNEN
- Hvem er det? - Dommer Morello.
NAPOLI PASTRENGO-KASERNEN
- Godaften, hr. dommer. - Godaften.
Det var her, vi havde de afhoppede camorra-medlemmer.
- Kun enkeltceller. - Alle undtagen en, som rummede fire.
Der kom så mange afhoppere ind.
Vi og undersøgelsesdommerne var helt uforberedte. Det var hårde forbrydere.
Massemordere.
Kunne de tale med hinanden?
Det er en kaserne, ikke et fængsel.
Faciliteterne blev forsøgt tilpasset.
- Hvilken celle var Pandicos? - Den her.
- Var cellerne altid åbne? - Om dagen, ja.
Her er tv-stuen. Hvis Napoli spillede -
- så de kampen sammen med gendarmerne.
Eller Sanremo-festivalen, midnatsmessen -
- og Sankt Gennaro-processionen.
De var afhoppere og samarbejdede. De skulle behandles godt.
Man fik ingen strafnedsættelse, men måske nogle små tjenester.
De ville beskyttes og trøstes.
Engang før en konfrontation bad ham, der havde dræbt -
- den berømte gangster Turatello ...
Pasquale Barra.
Han havde bedt om og fået en flaske champagne!
Kom. Der er mere.
Dette er rummet, hvor Tortora blev ført ind på en båre i februar 1984.
- Godt. - Det var her.
Men De fortalte om frokoster og champagne.
Afhopperne ville spise godt. Chefen ringede til ministeriet -
- og sagde, at der ikke var flere penge til at imødekomme deres ønsker.
Så di Pietro besluttede at betale af egen lomme på forskud.
Da efterforskningen var slut -
- bad han ministeriet om at tilbagebetale det, han havde brugt.
Men det ville ministeriet så ikke, for udlægget var ikke godkendt på forhånd.
På den måde var alt ved det gamle. Sket var sket.
Men det her var et mirakel, noget, de aldrig havde oplevet før.
Camorra-medlemmerne talte. Mange af dem.
Så vi var pålagt at behandle dem med særlig omhu.
Men i teorien og også i praksis -
- kan alle disse afhoppere have indgået en aftale om -
- hvad de skulle fortælle undersøgelsesdommerne.
Det skal jeg ikke kunne sige. Men de nød bestemt en vis frihed.
Frihed. Det næste var vel, at de fik lov at gå ud og købe en is -
- eller gik en tur for at trække frisk luft. Bare de ikke gik for langt væk!
Hvis de havde det godt, var de mere tilbøjelige til at tale.
Det er menneskeligt. Ikke? Det var formålet.
- Må jeg komme ind? Er Morello her? - Nej, han arbejder hjemmefra.
Hvad er det her?
Afhøringerne i kronologisk rækkefølge. Hvad de sagde, hvornår og hvor.
- Hvad skal det gøre godt for? - Det er til ankesagen.
Advokaten vil gennemgå alt fra begyndelsen.
Forklaringer, konfrontationer med afhoppere, vidneudsagn, alt.
- Den står 0-0 igen. - Skal vi starte forfra?
Jamen, retssagen er jo forbi.
Det er imod de processuelle regler. Det kan man ikke.
Jeg er bare notar. Det er ikke min beslutning.
10. JUNI 1986 ANKESAGEN
Nå, hr. Barbaro... Giovanni Pandico har udtalt -
- at han var Deres forbindelse til Enzo Tortora -
- da De delte celle i fængslet.
Han skulle forhandle om en narkoforsendelse.
- Undskyld, men hvilken narko? - De berømte mellemlægsservietter.
Dem, der ifølge hr. Pandico -
- svarede til det samme antal narkoforsendelser.
- Nej, det er løgn. - Undskyld mig.
Nogen tager billeder af fru Nadia Marzano og hr. Renato Vallanzasca.
- Så vidt jeg ved, er det forbudt. - Før fotografen væk.
- Fortsæt. - Høje dommer, det er løgn.
Denne mand lyver mod bedre vidende. Han er indbegrebet af løgn.
Jeg taler sandt. Det er ham, der lyver.
Og ikke af trods, men fordi han er skør.
Jeg syede de mellemlægsservietter med mine egne hænder.
Jeg syede dem foran dig. Fordi du var besat af Tortora.
Høje dommer, han hadede ham. Som man siger: O'mbariava.
Undskyld, hr. Barbaro, men hvad er mbriava?
- Mbariava. - Fint. Fortæl det til dommeren.
Det betyder, at han misundte ham. At han var misundelig.
Den ene dag var han en ven, den næste en fjende.
Han sagde, at han kommunikerede telepatisk med ham -
- og en masse andre tåbelige ting.
Han sagde, at de kunne høre hinanden på 1000 kilometers afstand og den slags.
Jeg forstår.
Hr. Barbaro, sendte De eller sendte De ikke mellemlægsservietter til Tortora?
Ja, og Tortora svarede endda.
Nogle troede, jeg prøvede at afpresse ham.
Men RAI kompenserede mig. I har jo fået kvitteringen.
Det er tydeligt, at de bare forsøgte at opretholde facaden.
Men bag facaden findes en anden virkelighed. For tusinde gang:
Du sendte flere narkoleverancer til Enzo Tortora.
Hvornår skulle jeg have gjort det? Jeg er ikke engang camorra-medlem.
Mellem 1970 og 1980, som jeg sagde.
- Det hele er løgn. - Selvfølgelig er det løgn.
I det nævnte tidsrum sad han i fængsel.
Vi vil gerne have, at hr. Barbaro redegør for -
- den periode, hvor han sad i fængsel.
Protest. Advokaten prøver at påvirke vidnet.
Hold nu op. Vi skal se på substansen, ikke på de juridiske formaliteter.
På den menneskelige sandhed.
- Sikke noget meningsløst vrøvl. - Tak for lektionen, hr. professor.
Vidnet kan fortsætte.
Jeg sad i Porto Azzurro fra 1972 til 1981. Det kan I tjekke.
Hvordan skulle jeg kunne levere stoffer fra fængslet?
- Jeg kunne ikke levere noget. - Føj det til protokollen.
Dygtig advokat. De har læst på lektien.
De får et stykke papir og tror, de ved alt.
Leverancerne skete, mens du havde udgang.
Jeg havde jo politieskorte hele tiden. Hvordan skulle det gå til? Løgner!
- Den fyr er i stand til alt! - Løgner!
Han er ét med løgnen.
Jeg står for sandhed og retfærdighed.
Du sidder her, men du er her ikke. Du eksisterer ikke.
Du er skør. Kan I ikke høre ham? Hvad er det, du taler om?
Dit væsen eksisterer ikke længere. Dit væsen er væk.
Jeg er her jo. Du er skør. Du er en løgner.
Du er her ikke længere?
- Du er ikke rask. Kan I høre? - I har 30 sekunder.
Står der ikke, at min søn har ret til erstatning på grund af invaliditet?
- Deres søn er 30 år. Han skal arbejde. - Men han er syg.
- Hvad er der med ham? - Han står ikke ud af sengen...
Af respekt for os andre bør det være næste persons tur efter 15 minutter.
Hvis de vil have mig undskyldt, frue.
Giovanni Pandico. Jeg skal bruge en ny kopi af min fødselsattest.
De har jo allerede en. Hvorfor vil De have en ny?
Den her har et æseløre.
Og også et her. Hvor lang tid tager det?
Næste!
Inkompetence og sjusk.
Denne arrogance og kedsomhed. Jeg kan ikke klare kedsomhed.
Fru Marzano, De ville gerne afhøres. Hvad ønsker de at sige?
Jeg vil gerne sige det, jeg ikke kunne sige under den sidste retssag.
Hvorfor kunne De ikke sige det ved den lejlighed?
Jeg var bange og spillede skør.
Det virker altid. Ingen forstår sig på galskab.
- Nej, du er virkelig gal! - Ro i retten!
Undskyld, hr. retsformand, men denne dame er psykopat.
Barra, hold mund!
- Hun burde spærres inde i galehuset! - Hold mund!
- På en galeanstalt! - Stille, Barra!
Hvem eller hvad var De bange for?
Pasquale Barra truede mig og sagde, at jeg ikke måtte sige ham imod.
Jeg skulle bekræfte alt, hvad han sagde. Ellers ville han dræbe mig.
At dræbe betyder ikke noget for ham.
Et mord mere eller mindre.
At dræbe er for ham som at trampe på en kakerlak.
- Af farven sort, høje dommer. - Pandico, afbryd ikke.
I øvrigt er alle kakerlakker sorte.
Nej, jeg mener for ikke at forveksle den med billen.
Jeg har lige læst "Guldbillen" af Edgar Allan Poe. En meget speciel bog.
- Pandico, så er det nok! - Som De vil, hr. dommer.
Det er en smuk historie. Jeg anbefaler den.
Godt, fru Marzano.
Enzo Tortora har aldrig været hjemme hos mig.
I 1978 var jeg på Madesimo med min søn, som ikke engang var et år gammel.
Der er en lejekontrakt på huset i Milano fra 1979.
Før det var huset ikke færdigt. Det var ubeboeligt dengang.
Så der har ikke været noget møde?
Ikke hjemme hos mig.
- Er det ført til protokols? - De er besat af, at notaren skriver.
Sidste gang skete det ofte, at han lod være.
Under påskud af, at damen var forvirret.
Endnu en lektion fra professoren.
Frue, er De ved Deres fulde fem? Er det sandt, hvad De har fortalt?
- Ja. Jeg bekræfter det hele. - Tak. De må gerne gå.
Du gjorde det rigtige. Bare rolig, vær ikke bange!
Ynkeligt.
Hvordan har drengen det? Er han blevet stor? Er han lige så smuk som dig?
Godt gået, Nadia.
Høje dommer, det er tydeligt, hvilken vej det her går.
I stedet for at retsforfølge tiltalte, retsforfølger de afhopperne.
De har hørt mange, der har trukket sig -
- eller skiftet mening til fordel for Tortora.
Ved I, hvorfor de gør det? Fordi de er bange.
Man prøvede også med mig.
Man sagde, jeg skulle trække anklagerne tilbage.
Men på trods af presset er jeg her.
Jeg bekræfter alt det, jeg allerede har fortalt.
Enzo Tortora arbejdede for Francis Turatello.
Lad mig fortælle det igen. Jeg har intet at miste.
Det er en rigtig mand!
Stille! Stilhed i cellerne!
- Melluso er en helt. Respekt! - Stille!
Helt og analfabet.
Den anklagede Vallanzasca har anmodet om en konfrontation.
- Accepterer De den? - Som De ønsker.
Men jeg ved ikke, hvad Vallanzasca vil mig.
- Jeg vil bevise, at De lyver. - Jeg er ikke bange.
Hent Vallanzasca.
Nu vil en massemorder, bankrøver og kidnapper rense mit navn.
- Vi må spørge hvorfor. - Vi lytter.
Dit svin. Jeg slår dig ihjel! Det er ikke en tom trussel.
Jeg slår dig ihjel. Er du med? Renatino.
- Rend mig i røven! - Du er en skide hykler!
Skam dig! Du sidder sammen med de røvhuller!
Gå nu bare, din taber!
- Renato, tænk på din mor. - Pas dig selv.
- Du har de smukkeste blå øjne. - Du er sådan et røvhul.
Eller er de himmelblå?
Du er så flot, Renato.
Han er alt for smuk.
- Hvad skete der, hr. Vallanzasca? - Ikke noget.
- De ville bare tale med mig. - Nu skal De tale med os.
For det første har jeg intet med camorraen at gøre.
Jeg er blevet trukket ind i det. Ligesom den herre der.
Først trak han mig ind i det. Så sagde han, han leverede stoffer til Tortora.
Det er løgn. Melluso kendte slet ikke Turatello.
Din store lort! Der er et billede af dem sammen!
Stille!
- Gianni. - Renato.
Fortæl mig, hvornår du mødte Turatello.
- Lige nu kan jeg ikke huske det. - Jeg spurgte ikke om datoen.
Jeg husker det ikke. Vær nu ikke som Tortora -
- der ville vide farven på sokker, slips og sko ...
Du skal ikke lege med mig.
Forveksl mig ikke med Tortora, for jeg er ikke som Tortora.
Jeg stikker en gulerod op i røven på dig offentligt!
Hr. Vallanzasca, tal pænt. Det er ikke en markedsplads.
Gianni, da du var i Milano, hørte du ikke engang lyden af et snif.
I Milano var du ikke andet end en tyv, der tog gamle damers tasker -
- og styrede et par kællinger, der trak ude i forstæderne.
Det var alt, du kunne klare.
Gianni den Flotte. Gianni cha-cha-cha.
- Hvor vil du hen, Renato? - Turatello havde en tatovering.
- En tatovering? - På venstre hånd.
Hvad var det for en tatovering?
Er det Vallanzascas store trumf? En tatovering?
Hvad var det for en tatovering?
Kan du ikke huske det? Lad mig hjælpe dig.
Det var et dyr. Han fik det tatoveret, da han sad i ungdomsfængsel.
- Hvor fanden vil du hen? - Hvad var det for et dyr?
Jeg kan ikke svare, når du taler hele tiden.
Du kendte heller ikke til nogen tatovering.
Hvad var det for en tatovering, Gianni? Kom nu!
Jeg spurgte dig om noget. Hvad var det for en tatovering?
Jeg har aldrig lagt mærke til nogen tatovering.
Jeg har aldrig set tatoveringen.
Tak, høje dommer. Det var det hele.
En kæmpe tatovering på den venstre hånd, og han så den aldrig.
Ved du hvorfor? Fordi Turatello holdt folk som dig på ti meters afstand.
Du måtte ikke engang tale til ham.
- Det passer ikke! - Gianni.
Nu kommer guleroden. Høje dommer, Turatello havde en kvinde.
Hvem var den kvinde, Gianni?
Hvad hed hun?
Hvordan så hun ud? Høj, lav, blond, brunette?
Du sagde, du kendte ham godt, ikke? Så sig det.
Sandheden er, at du ikke ved en skid.
Jeg har gennemskuet dig. Du gør det for at forsvare Tortora.
Hvordan skulle det gavne mig?
Du gør det af moralske grunde. Du har påtaget dig opgaven.
- Høje dommer. - Ja, værsgo.
Gianni Melluso sagde, at det er et moralsk spørgsmål at forsvare Tortora.
Det er en principsag. Retfærdighedens princip.
Dette er en frivillig tilståelse. En tilståelse. En sandhed.
Tak, Melluso, fordi du kom til at tale over dig.
Sagde jeg det?
Renato Vallanzasca sætter ærlighed højest.
Han vil ikke se en uskyldig gå i fængsel på grund af falske anklager.
Han har ydmyget ham offentligt. Diskvalificeret ham.
Han sagde, han var ligeglad med Tortora.
- At det ikke "ragede ham en skid". - Ingen kommentarer.
Høje dommer, han kendte heller ikke Turatello.
Du er virkelig dum, Gianni.
Høje dommer, forsvaret hævder, at Pandico er skør -
- og derfor helt upålidelig. En galning er upålidelig.
Men han kan ikke straffes. Pandico har aldrig udnyttet det smuthul.
Han har tilstået at være medsammensvoren.
Med sine tilståelser forværrede han sin egen situation.
Pandico har aldrig påberåbt sig sindssyge for at slippe for straf.
Men selv hvis han var gal ...
Galskab er ikke et evigt stigma. Galskab ændrer sig, udvikler sig.
Vi må da indrømme, at vi alle har lidt galskab i os -
- som vi heldigvis kan kontrollere. Det er forskellen.
Derfor kan Pandico meget vel have været skør.
Men i dag må vi erkende, at han har ændret sig.
Han er klar i hovedet og modsiger aldrig sig selv.
Og den, der lyver, modsiger før eller siden sig selv.
Giovanni Pandico modsiger aldrig sig selv.
Paranoid? Der er utallige paranoide genier i historien.
Præcis. Nemlig.
Ligesom Torquato Tasso, hvis værker jeg anbefaler.
Eller den store napolitanske billedhugger Vincenzo Gemito -
- som frivilligt lod sig indlægge.
Kort sagt, alle de store kunstnere.
Og måske er De også lidt paranoid, hr. anklager.
Ja, selvfølgelig. Jeg inkluderer også mig selv.
Pandico, afbryd ikke anklageren.
Undskyld, hr. dommer. Jeg kunne ikke styre mig.
Og Melluso? Galskaben gælder ikke ham.
- Enten tror De på Melluso eller ej. - Netop.
At han ikke huskede specifikke detaljer -
- om møderne med Tortora eller Turatelos privatliv ...
Det lægger bare mere vægt bag hans ord.
Hvis det var pure opspind, havde han vel forberedt sig bedre?
Med alle de detaljer, som juryer elsker så højt. Og dommere.
Desuden bekræfter syv afhoppere hans udtalelser.
Høje dommer, ærede ret.
Enzo Tortora er ikke en lyssky dødens købmand.
Det er nyheden, jeg vil præsentere.
Det er meget vigtigt. Han er blot en bivirkning ved camorraen.
Jeg anerkender denne formildende omstændighed.
Men Enzo Tortora er, med al respekt, en løgner.
Det falder ham naturligt at lyve.
Enzo Tortora er drengen, der i sommerferien i Valmalenco -
- løj om at have set Jomfru Maria for at forlænge ferien!
Det viser ... en levende fantasi.
En skamløs beslutsomhed -
- som jeg også ser i Tortora i dag!
På den anden side var det nødvendigt for ham at lyve -
- for at bevare den status som berømthed, han havde opnået -
- sikkert under store anstrengelser.
Og han skulle kunne spille sin rolle dagligt.
Han havde brug for kemisk hjælp til det!
Derfor ser jeg ham som en forbruger, måske en ivrig forbruger.
Hvilket er som at sige, at han "sniffede som en gal" -
- som der står i et skriftligt vidneudsagn.
Han var ikke en narkohandler.
Vær venlig at afslutte.
Min begæring er derfor ikke en frifindelse.
At frifinde Tortora ville betyde ikke at tro på Pandico, Melluso og Barra.
Og derfor frikende alle de anklagede.
Høje dommer, enten frifinder De alle eller ingen.
Loven er den samme for alle. De har intet valg.
- Bravo, hr. anklager! - Godt gået!
- Hej. - Hej.
- Hej, Tullio. - Hej.
I Modena spiser folk 70 procent mindre bladgrønt end normalt.
Atomkraftværket i Tjernobyl har fire reaktorer på hver 1000 megawatt ...
- Generer det dig ikke? - Nej.
Hvordan går det?
Det er færdigt. Nu er det op til os.
Og?
Tortora er uskyldig.
Var han ikke camorramedlem?
Barra melder sig som afhopper uden at nævne Tortora.
Pandico melder sig og nævner ikke Tortoras navn.
Det gør han først, da anklageren viser ham Tortoras navn -
- i en notesbog, der tilhørte Pucas kæreste.
Og der stod ikke engang "Tortora", men "Tortona".
Der var et telefonnummer. Der var ingen beviser. Intet.
Først efter at have set notesbogen -
- siger Pandico, at Tortora er medlem af camorraen.
Det bekræfter Barra, men først ved det 18. forhør.
Efter det er det en lavine af tilståelser og afhopninger.
Det pure opspind. Som ventet blev ikke en eneste anklage bevist i retssalen.
Ikke et eneste bevis holdt.
Så hvorfor var der så mange, næsten alle dommere ved retten i Napoli ...
Og det gælder skam også mig selv.
Hvorfor troede vi på forbrydere, som løj så skamløst?
Hvorfor tvivlede vi ikke på deres ærlighed?
Dommere er så vant til tavshed, og at vidner tier -
- så når en camorra-massemorder tilstår uden at bede om noget til gengæld -
- taler ud, nævner navne og fortæller ...
Så er det for en dommer som et mirakel.
En tilståelse optaget og underskrevet af et vidne, der anklager sig selv -
- og mange andre.
Hvad fanden skal man så med beviser?
"Jeg tror på dig." Det er en troshandling. Det er en lettelse.
Så hvis Tortora er uskyldig, skal han vel frikendes.
Vil du sige sådan til voteringen?
DEN 12. SEPTEMBER 1986
- Kappestriden er forbi. - Så er vi færdige.
Hvis anklageren, advokaterne eller de tiltalte har noget at sige -
- kan de gøre det nu, før retten trækker sig tilbage til votering.
- Jeg vil gerne. - Lad os høre.
- Skal jeg tage noter? - Ja, tag noter.
Udfordr dem nu ikke.
Tro mig, en dommers selvtilfredshed kender ingen grænser.
Nu ingen forelæsning.
Hr. anklager -
- en ting har såret mig under den seneste retssag.
Det er den seneste forvandling, jeg har gennemgået, takket være Dem.
Jeg er ikke længere en kynisk dødens købmand, men en svækling. Et fjols.
En, der blev snydt, fordi han manglede penge.
For det første vil jeg gerne sige til retten -
- at hvis jeg i et svagt øjeblik var begyndt at sælge kilovis af stoffer -
- som det er blevet påstået -
- ville jeg ikke se mig selv som en svækling, men som kriminel.
Derfor er jeg her ikke for at bede om en mildere straf.
Hvis De mener, jeg er skyldig, så idøm mig 30 år.
Desuden, hr. anklager, har jeg bemærket, at De har været igennem -
- affaldet fra sladderbladene for 30 år siden.
Det er sandt, at jeg i et interview fortalte, at da vi var unge ...
Helt tilbage i 1948, for at være præcis, lavede jeg og nogle venner sjov.
Vi sagde, at vi havde set Jomfru Maria i en grotte.
En dristig spøg, det indrømmer jeg.
Men jeg ved ikke, om De nogensinde har været ung? Det håber jeg.
De drog en konklusion ud fra denne hændelse.
"Eftersom han lod, som om han så Jomfru Maria, da han var knægt -
- må Tortora være en evig løgner."
"Han kan være camorramedlem, en mand med tusind ansigter."
Hr. anklager, jeg synes, at det er mindre alvorligt -
- at lade, som om man ser Jomfru Maria som 18-årig -
- end som Dem at tro på Giovanni Pandico -
- en skizofren morder -
- eller på Melluso, røver og alfons.
Eller på Barra, en afskyelig massemorder -
- og gøre disse mænd til helte.
I denne retssag -
- har jeg ikke kun været den tiltalte, der skulle dømmes.
Nogle gange, og nu gyser det i mig -
- har jeg følt, at jeg var en fjende, der skulle knuses.
For denne svækling har fra første dag hævdet sin uskyld.
Denne svækling har forstyrret jeres ritual -
- ifølge hvilket man enten er en ubøjelig kriminel eller en afhopper.
Men man kan også være ubøjeligt uskyldig. Det har kostet mig dyrt.
En dom på ti år for tilknytning til camorraen og narkohandel.
Vær venlig ikke at fornærme mig igen.
Jeg vil afslutte med at sige: "Jeg stoler på retssystemet."
Og jeg sender spørgsmålet tilbage til Dem. Ville De stole på systemet?
Jeg har sagt: "Jeg er uskyldig." Jeg har råbt det i tre år!
Dokumenterne skriger det!
De fakta, der er kommet frem under retssagen, skriger det!
Jeg er uskyldig! Jeg håber af hele mit hjerte -
- at De også er det. Tak.
Det kunne han godt have sparet sig.
Retten er hævet.
Strålende!
Næste?
Tortora, Enzo Claudio Marcello.
Alle bedes rejse sig. Retten er sat.
15. SEPTEMBER 1986 DOMSAFSIGELSE
I det italienske folks navn har appelretten i Napoli -
- i henhold til paragraf 523 i straffeloven ændret den dom -
- der blev afsagt den 17. september 1985 -
- og anket af anklagerne og de tiltalte -
- hvis navne jeg ikke nævner nu for at gøre det kort.
Følgende personer bliver frikendt: Salvatore Sanfilippo.
De frikendte mig.
Giovanni Melluso, Vincenzo Andraous, Mario Codino -
- Nadia Marzano, Santo Puccio, Renato Vaiano -
- Renato Vallanzasca.
Følgende tiltalte dømmes til at betale sagsomkostningerne:
Mario Roberto Asterino, Domenico Donnarumma, Franco Matano -
- Tommaso Matrove, Giovanni Pandico.
Ved korsvejens niende station faldt Jesus for tredje gang.
Følgende frikendes for forbrydelserne -
- nævnt i straffelovens paragraf 416 og 416b -
- og frikendes desuden af mangel på bevis for narkorelaterede forbrydelser:
Anie Cossolino, Riccardo Pozzolino -
- Anna Mariniello, Luigi Moccia og Enzo Claudio Tortora.
- Ja! - Retten er hævet.
- I er alle med i camorraen! - Rend mig!
Dommer! En kommentar til dommen.
Vi dømte de skyldige og frikendte de uskyldige.
Denne historiske dom repræsenterer retfærdighed.
Jeg stoler på Guds almagt trods menneskets mangler.
Mange er glade, men sandheden er, at Tortora er camorramedlem!
Gud ser jer. Han holder øje med os lige nu.
Vent, vent ...
Staten skal forsvare og hjælpe os! Den må ikke svigte os!
Knæk og bræk!
Kom her, jeg vil komme med en udtalelse. Fanden tage jer!
Italien er vågnet! Sådan!
Græd bare, I uskyldige børn. Hellere sovende og ukrænkelige.
I dette land en voldsom storm over skov og jord nu trækker.
Himmelske varselsskyer tager form, vindens kraft er ufattelig...
- Hvad griner du af? - Jeg griner ikke ... Pascoli.
Pandico. Endnu en Giovanni.
- Flot. Det var meget smukt. - Tak.
Det er til Dem.
Hvad gør De? Det er ikke tilladt.
Jeg kan se, du er en klog ung mand. Hvor gammel er du? 25? 26?
- 24. - I din alder sad jeg i fængsel.
Når man er låst inde så længe, har man brug for interesser og venner.
Det er ikke tilladt.
Det ville ikke være tilladt, hvis jeg bad om noget til gengæld.
Men jeg beder ikke om noget.
Jeg hædrer bare en poesielsker.
Sådan, tag det ikke ilde op.
Nej, slet ikke. Sådan.
Vagten er korrupt! Han tvang mig til at aflevere mit ur!
Jeg vil tale med inspektøren!
Vagten er korrupt! Tilkald inspektøren!
MILANO DEN 20. FEBRUAR 1987
Bravo!
- Bravo! - Bravo, Enzo!
Nå, hvad kom vi fra?
Jeg kunne sige meget, men jeg vil kun sige lidt.
Det vil De nok tillade mig.
Mange mennesker har gennemlevet det her sammen med mig.
De led med mig i disse forfærdelige år.
Mange skænkede mig, hvad de kunne. De bad for eksempel for mig.
Det vil jeg aldrig glemme.
Jeg vil gerne takke alle disse vidunderlige, gode mennesker.
Det må I give mig lov til. Så er det sagt.
Og en ting til. Jeg er her, det ved jeg -
- også for at tale for dem, der ikke selv har nogen stemme.
Dem er der alt for mange af.
Jeg er her, og jeg vil stadig være her for dem.
Så lad os begynde.
Som vi gjorde engang.
Der er han!
Til tonerne af Aidas triumfmarch!
Velkommen, velkommen!
Han går med hurtige skridt.
Nogle af jer har måske gættet, hvem det er.
Det er vores Portobello!
Symbolet på vores program.
Nå, Portobello. Vil du ud?
Her har vi ham!
Endelig har Portobello genvundet sin plads.
Nu skal vi altså i gang, og jeg vil gerne begynde med en gæst.
En gæst, jeg holder meget af.
Tidligere var jeg ikke i stand til -
- at se den dybe smerte i hendes blik.
Jeg vil bede jer give hende et stort bifald.
Mine damer og herrer, Aurora!
Hendes navn er et smukt varsel -
- men fra i aften er hun vores permanente gæst.
Vi vil kalde hende "den gådefulde, grædende pige".
- Enzo, jeg er målløs. - Lige et øjeblik, så fejrer vi det.
- Enzo... - Lad ham lige være.
De fik mig til at græde. Tak.
Skal du ikke spørge, hvordan det gik?
- Hvordan gik det? - Strålende. En stor succes.
Anna, det her er virkelig den sidste sæson.
Jeg kan ikke lave det her program mere.
Vent nu lidt.
Jeg skifter ikke mening.
Jeg ved allerede, hvordan jeg vil slutte.
Hvad mener du?
Ikke noget tragisk. En forandring.
- Enzo, alt er klar. - Jeg kommer.
- Far? - Kommer du?
Jeg kommer.
Sådan gik det.
Jeg kan ikke spille mere.
Nu kommer vi.
Undskyld, jeg afbryder, men jeg håber, kameraet er på os.
Vi er lige kommet.
Med børn, der repræsenterer alle dele af verden -
- en støvregn, der heldigvis bliver lettere -
- et hengivent publikum, der i aften omgiver...
Nej, lad kamelen stå her.
Et kram til milaneserne, der har været så søde at tage deres dyr med -
- både store og små.
Og her, i denne usædvanlige atmosfære -
- ved foden af Arkens landgangsbro ...
Vi ventede på, at du skulle føre kamelen ind i Arken.
Ja, vi begynder med kamelen. Forsigtig.
Jeg tror, jeg har så mange at takke -
- at jeg må forlænge udsendelsen.
Men det enorme publikum, der har fulgt vores program gennem årene -
- fortjener vores tak.
Tak til min søster Anna og Angelo Citterio -
- forfatterne på dette særlige fredagsprogram.
Tak til Gigliola Barbieri på Rete 2 -
- og alle dem, der fredag efter fredag har skabt denne historie.
En historie om mennesker.
ENZO TORTORA DØDE 11 MÅNEDER SENERE I EN ALDER AF 59 ÅR.
Tekster: Neel Rocco Iyuno