Vi vet alla varför vi är här.
Gör vi det?
Gör vi inte det?
- Inte jag. - Gör du det?
Jag är här för att...
Nej. Varför han är här.
Okej, mina herrar.
Lite förtydligande.
Vi är alla här för att diskutera er avlidna mormor,
Dorothy Pamela Elizabeth Woodleys egendom.
Okej, så, återigen...
Varför är han här?
För en månad sedan uppdaterade mrs Woodley
sina sista önskningar.
Vet min pappa om det här?
Ja, din pappa är informerad,
men han bor inte i landet.
- Ja, det vet jag. - Och har inte gjort det på tio år.
Vi håller räkningen.
Jag är den enda verkställaren av din mormors testamente.
Jag förstår allt det, men...
Uppdaterar det...
Nu...
Helt plötsligt...
Lite misstänkt, eller hur?
Jag menar, hon höll tydligen på att tappa greppet.
Jag kan försäkra dig om att mrs Woodleys grepp
var väldigt intakt.
Ursäkta mig, mr Dickie.
Bara Dickie.
Förlåt, Dickie.
Jag är bara...
Var bara en vän.
Jag är inte här för att...
Kom igen, förväntar du dig
- att vi ska tro... - Snälla ni!
Av respekt för er mormor
föreslår jag att ni lyssnar
väldigt noga.
"Jag utformar och testamenterar min egendom,
både verklig och personlig och överallt
enligt följande..."
- Säg det, Tom. - Jag är också kär i Philip.
- Philip? - Ja, Philip.
Vem är Philip?
Philip, mjölkbudet.
Jag är så ledsen, Jessica.
Vad i helvete.
Jag kommer!
- Ja? - Förlåt att jag stör.
Min boll hamnade i din trädgård, tror jag.
Tror du det?
Eller gjorde den det?
Jag tror att den gjorde det.
Antingen gjorde den det eller inte.
Den hamnade i en vinkel så den kunde ha hamnat hos grannen.
Jag förstår.
Och vem bär skulden för det usla skottet?
Jag gör det.
Kan du öppna en burk katrinplommon bättre
än du kan sparka en boll?
Bäst att du kommer in då.
Du får ignorera röran, tyvärr.
Städning är inte det man vill tillbringa sina sista dagar med.
Jag beklagar.
Vad?
Att du är...
Jag är inte döende.
Inte ännu.
Fast vid 87 misstänker jag att det inte är så långt kvar.
Antar att du i din ålder
inte tänker på det riktigt.
Jag tänker inte särskilt mycket på döden.
Det är vägen dit som är tråkig.
Varsågod.
Och tanken på att en främling ska torka ens...
Kära nån, är klockan så mycket?
Jag måste äta de här varje dag,
annars står mina tarmar helt still.
Åh, jösses!
Du är en dröm.
Jag menar, på riktigt.
Muskler av stål, se på dig.
Tack...
JJ.
Så stilig att de döpte dig två gånger.
Jag måste få tag på nyckeln.
Jag använder den sällan nuförtiden.
Jag minns inte när jag senast gick ut till trädgården.
Bra jobbat
om slumpmässiga bollar fortsätter komma genom bakdörren.
Jösses, vad igenvuxet det var här.
Jag har inte varit här ute på evigheter.
Hör du fåglarna?
Så underbara.
Kära nån, är det redan mars?
Måste ordna lite fågelfrön, de behöver verkligen matas.
Det är parningssäsong, förstår du.
Så de gökar bara.
Fåglarna.
Det är allt de gör. Gökar.
De har förvandlat min vind till en bordell.
Jag borde gå.
Men jag satte precis på vattenkokaren.
Förlåt.
BENT En pjäs av MARTIN SHERMAN
Man ska aldrig be om ursäkt
för ens intresse för litteratur.
Jag har samlat pjäser i...
Jösses, över 50 år.
Min avlidne man och jag har alltid stöttat konsten.
Donerat till olika teatrar.
Hjälpt unga skådespelare genom DI.
DI?
Dramatiska institutet.
Teaterskola.
Den bästa som finns, faktiskt.
Jag pluggar drama i skolan.
En blivande skådespelare.
Nej, det är...
- Bara en... - En vadå?
- En hobby. - En hobby?
Stickning är en hobby, eller att vara krokimodell.
Förstår dock inte varför nån skulle vilja
ha sin rumpa avbildad.
Men att spela på en scen...
Det är inget jag tänker på som en...
Du vet... karriär.
De vill att jag blir fotbollsspelare.
- Fotbollsspelare? - Som min bror.
Det faktum att din boll
för närvarande finns bland mina blåregn
bådar inte gott.
Jag menar, på riktigt?
Läs nåt för mig.
- Verkligen? - Snälla. Vad som helst.
Den svarta boken i mitten.
Hämta den.
Vad handlar den om?
Den följer en grupp unga män,
i New York, på 80-talet,
under den där hemska pandemin.
Alla vänner till Dorothy.
Vem är Dorothy?
Dorothy, från Trollkarlen från Oz.
Spelad av Judy Garland.
Du har väl hört talas om Judy Garland?
Jösses Amalia.
Okej, då så...
I filmen har Dorothy en grupp vänner, manliga vänner.
De är alla...
...lite...
...annorlunda.
Då så.
Prova därifrån.
Matthew Lopez Arv
Varsågod.
"Äntligen...
Efter år av kamp mot den...
Efter en livstid av skam...
Att hålla dig i mina armar...
Att njuta av hans kropp...
I din doft...
I min hud...
I ditt varma andetag...
På min axel.
Jag älskar dig.
Henry.
Och att känna lugnet som kommer från att äntligen berätta sanningen...
Om dig själv...
Om ditt hjärta."
Helvete.
Jag måste gå nu.
Vänta lite!
Vänta!
Finns det kanske en pjäs som du vill låna?
Bra.
Den är i din väska.
Ses vi samma tid imorgon för katrinplommonen?
Jag vet inte vad du heter.
Jag heter Dorothy.
"Hon skulle komma tillbaka
och med ett girigt öra, sluka min diskurs."
"Det var konstigt,
det var ynkligt."
Vi är inte intresserade.
Är det du, JJ?
Jag dammade bara av mina böcker.
Du behöver en städare, Dozza.
- Jag säger det. - Jag vill inte
att nån rotar runt i mina underkläder.
Det här är Scott, mitt barnbarn.
Jaha, så du är Dorothys vän?
JJ är en gudagåva.
Han har varit till stor hjälp för mig.
- Jaså? - Han vill bli skådespelare.
Det tror jag säkert.
Så, kommer du hit ofta?
- Varje dag. - Varje dag! Oj!
Bästisar, alltså.
Mer än jag kan säga om dig och din far.
Har du riktiga vänner?
- Vad? - Du vet.
Vänner i din ålder.
Vad har ålder med priset på bläckfisk att göra?
Det är fisk.
- Vad är fisk? - Du sa "bläckfisk."
Vem bryr sig...
Japp.
Dra åt helvete med dig!
Du skämtar.
Du skämtar inte?
Jag är bokstavligen på väg.
- Bra nyheter? - Jag måste gå.
Du ska inte damma av dina böcker mer.
Och tänk på platsen som inte bör nämnas.
Vilken plats pratar han om?
Ett ställe man går till
när man inte kan torka sin egen röv längre.
Men för din information så är jag inte i det stadiet ännu.
Men...
Du förstår, JJ,
när man når min ålder,
så blir man en börda, typ.
Folk inser inte att man fortfarande har en själ
som behöver näras.
Jag har inget emot att vara ensam.
Men jag behöver sällskap,
och kamratskap.
De flesta i min ålder dör ensamma,
oupptäckta,
i veckor, till och med månader.
Min granne, Ian, hittades naken
med ansiktet i en skål med alfabetmakaroner.
Varför var han naken?
Jag vet inte riktigt!
Det är irrelevant.
Poängen är att efter min mans död,
flyttade min son
till andra sidan världen för att leva sitt liv.
Och tyvärr, genom åren,
skapade han...
ingen plats för mig i den.
Han vet inte längre vem jag verkligen är.
Det kanske han aldrig gjorde.
Så han skickar
kära Scott för att fylla i luckorna.
Jag är nästan 87 år gammal, JJ,
och att ha dig här,
som hjälper mig med min vardag,
och jag menar inte bara mina tarmar.
Ingen kan föreställa sig
vad det betyder för nån som mig.
Min...
Min kropp
sviker mig.
Men mitt sinne...
Du har fått det
att leva igen.
Du ser mig.
Ja.
Det är allt.
Du kanske är den första personen som...
Nånsin...
Verkligen...
Ser mig.
Och du ser mig.
"Till min son, Peter Woodley,
ger jag mitt bostadshus
på 1 Martlett Avenue, i sin helhet.
Till mitt barnbarn, Scott Woodley,
ger jag summan av 50 000 brittiska pund."
Tack och lov för det.
Jävlar alltså, du gjorde mig faktiskt orolig där.
Gud.
Fortsätt.
Vad har han tagit då?
"Till JJ Bello,
ger jag hela min samling pjäser,
viktigast av allt,
min kopia av Arv av Matthew Lopez.
För Guds skull,
allt detta tjafs över några dammiga gamla böcker.
Typiskt Dozza, alltid lite drama, eller hur?
Visst? Om allt är klart, så ska jag gå.
Trevligt att göra affärer med er.
Uppenbarligen inte riktiga affärer, men...
Ni vet...
Tack.
JJ, Dorothy lämnade en lapp
där det stod att du kan behöva gå till akt 2, scen 1.
Vad det än betyder.
Gör det till mer än en hobby!
DI Studier 2025- Betala mr JJ Bello endast 50 000 brittiska pund
Till Minne av Shirley Woodham
Översättning: Tatjana Majerle