Știm cu toții de ce suntem aici.
Știm?
Nu știm?
- Eu, nu. - Dv. știți?
Eu am venit să...
Nu, el ce caută aici?
Bine, domnilor.
Să clarificăm.
Suntem aici să discutăm despre averea răposatei tale bunici,
Dorothy Pamela Elizabeth Woodley.
Bine, repet.
El ce caută aici?
Acum o lună, dna Woodley
și-a actualizat ultimele dorințe.
Tata știe despre asta?
Da, tatăl tău a fost informat,
dar nu locuiește în țară.
- Da, știu asta. - De zece ani, chiar.
Ținem socoteala.
Deci, sunt singurul executor al testamentului bunicii tale.
Da, înțeleg toate astea, dar...
Actualizarea...
Acum...
Dintr-odată...
E puțin suspect, nu?
Evident, își pierdea mințile.
Te asigur că dna Woodley
era foarte lucidă.
Scuzați-mă, dle Dickie.
Doar Dickie.
Îmi pare rău, Dickie.
Sunt doar...
Am fost doar un amic.
Nu am venit aici să...
Te aștepți să credem
- ...că ești... - Domnilor, vă rog.
Din respect pentru bunica ta,
îți sugerez să asculți
cu mare atenție.
„Îmi concep și las moștenire proprietatea,
„atât imobiliară, cât și personală și oriunde s-ar afla,
„după cum urmează...”
- Spune-o, Tom. - Și eu sunt îndrăgostit de Philip.
- De Philip? - Da, de Philip.
Cine este Philip?
Philip, lăptarul.
Îmi pare rău, Jessica.
Pentru Dumnezeu!
Vin!
- Da? - Scuze de deranj.
Cred că mi-a sărit mingea în grădina dv.
Crezi?
Sau așa a fost?
Cred că da.
Ori a sărit, ori nu.
A intrat cumva în unghi, deci ar fi putut nimeri și alături.
Înțeleg.
Și cine e de vină pentru șutul ăsta prost?
Eu.
Poți deschide o conservă de prune
mai bine decât știi să dai într-o minge?
Atunci, intră.
Scuză dezordinea.
Nimeni nu vrea să-și petreacă ultimele zile făcând curățenie.
Îmi pare foarte rău.
Pentru ce?
Că sunteți...
Nu sunt pe moarte.
Încă nu.
Deși, la 87 de ani, bănuiesc că nu va mai dura mult.
Cred că la vârsta ta
nu te gândești prea mult la asta.
Ei bine, nu mă gândesc prea mult la moarte.
E plictisitor să ajungi acolo.
Intră.
Și gândul că trebuie să te șteargă un străin la...
Doamne, e deja ora?
Trebuie să iau din astea în fiecare zi,
altfel nu am deloc scaun.
Măi să fie!
Ești un vis.
Serios.
Mușchi de oțel, uită-te la tine!
Mulțumesc...
JJ.
Atât de chipeș, că te-au numit de două ori.
Trebuie să iau cheia aia.
O folosesc rar în ultima vreme.
Sincer, nu-mi amintesc ultima dată când am fost în grădină.
Bravo, serios,
dacă îmi sar mingi la întâmplare în grădina din spate.
Doamne, ce au crescut bălăriile!
N-am mai fost aici de mult.
Păsările, le auzi?
Ce drăguțe sunt!
Doamne, e deja martie?
Trebuie să iau semințe pentru păsări, chiar au nevoie de hrană.
E sezonul de împerechere, înțelegi?
Așa că se împerechează.
Păsările.
Doar asta fac. Se împerechează.
Mi-au transformat apartamentul într-un cuib de nebunii.
Ar trebui să plec.
Dar abia am pus de ceai.
Îmi pare rău.
BENT O piesă de MARTIN SHERMAN
Nu trebuie să-ți ceri scuze
pentru că te atrage literatura.
Colecționez piese de teatru de...
Doamne, de peste 50 de ani.
Eu și răposatul meu soț am susținut mereu artele.
Am donat pentru diverse teatre.
Am ajutat tinerii actori prin intermediul RADA.
RADA?
Academia Regală.
Școala de teatru.
Cea mai bună din lume, de fapt.
Fac și eu teatru la școală.
Un actor în devenire.
Nu, e...
- Doar... - Un ce?
- Un hobby. - Un hobby?
Tricotatul e un hobby și pozatul ca model pentru cursuri de artă.
Deși nu știu de ce ar vrea cineva
să i se deseneze fundul.
Dar să urci pe scenă...
Nu e ceva la care să mă gândesc
ca la o carieră.
Părinții mei vor să fiu fotbalist.
- Fotbalist? - Ca fratele meu.
Faptul că mingea ta
se cuibărește acum în glicina mea
nu e de bun augur.
Pe bune?
Citește-mi ceva.
- Serios? - Te rog, orice.
Cartea aia neagră din mijloc.
Adu-o!
Despre ce este?
E despre un grup de tineri
din New York, în anii '80,
în timpul acelei pandemii teribile.
Toți prietenii lui Dorothy.
Cine este Dorothy?
Dorothy din Vrăjitorul din Oz.
Jucată de Judy Garland.
Ai auzit de Judy Garland?
Doamne ferește!
Bine, păi...
În film, Dorothy are un grup de prieteni, prieteni bărbați.
Toți sunt...
un pic...
diferiți.
Poftim.
Citește de acolo.
Ei bine, dă-i drumul.
„În sfârșit...
„După ani de luptă împotrivă...
„După o viață de rușine...
„Să te țin în brațele mele...
„Să mă bucur de corpul lui...
„De mirosul tău...
„pe pielea mea...
„De respirația ta caldă...
„pe umărul meu.
„Te iubesc,
„Henry.
„Și să cunosc pacea care vine din a spune, în sfârșit, adevărul...
„Despre tine...
„Despre inima ta.”
Fir-ar să fie!
Trebuie să plec.
Stai puțin!
Așteaptă!
Nu vrei să împrumuți nicio piesă?
Bine.
E în rucsacul tău.
Ne vedem mâine la aceeași oră să-mi desfaci prunele?
Nu v-am reținut numele.
Mă cheamă Dorothy.
„Ar veni din nou
„și, cu o ureche lacomă, mi-ar devora discursul.”
„A fost ciudat,
„a fost jalnic.”
Nu ne interesează.
Tu ești, JJ?
Îmi ștergeam cărțile.
Ai nevoie de o menajeră, Dozza.
- Îți tot spun. - Nu vreau să-mi umble nimeni
prin lenjeria intimă.
El e Scott, nepotul meu.
Ești prieten cu Dorothy?
JJ e un dar de la zei.
Mi-a fost de mare ajutor.
- Da? - Vrea să se facă actor.
Sunt convins.
Vii des pe aici?
- În fiecare zi. - În fiecare zi! Mamă!
Prieteni la cataramă.
Mai mult decât pot spune despre tine și tatăl tău.
Prieteni adevărați nu ai?
- Ce? - Știi tu.
Prieteni de vârsta ta.
Ce legătură are vârsta cu prețul calamarului?
„Peștelui.”
- Ce pește? - Păi tu ai zis calamar!
Cui îi pasă...
Da.
Băga-mi-aș!
Glumești!
Nu glumești?
Da, sunt pe drum.
- Vești bune? - Trebuie să plec.
Nu-ți mai curăța cărțile!
Și gândește-te la locul-acela-ce-nu-trebuie-numit.
Despre ce loc vorbește?
Un loc unde te duci
când nu te mai poți șterge la fund.
Ca să știi și tu, nu sunt încă în stadiul ăla.
Dar...
Vezi tu, JJ,
când cineva ajunge la vârsta mea,
devine o povară, într-un fel.
Oamenii nu-și dau seama că mai ai un suflet
care trebuie hrănit.
Nu mă deranjează să fiu singură.
Dar am nevoie de companie
și de prietenie.
Cei mai mulți oameni de vârsta mea mor singuri,
nedescoperiți,
săptămâni, chiar luni de zile.
Vecinul meu, Ian, a fost găsit dezbrăcat,
cu fața în jos într-un castron de paste alfabet.
De ce era dezbrăcat?
Nu știu!
Nu contează acum.
Ideea e că, după ce a murit soțul meu,
fiul meu s-a mutat
în cealaltă parte a lumii ca să-și trăiască viața.
Și, din păcate, de-a lungul anilor,
nu mi-a făcut...
loc în viața lui.
Nu mai știe cine sunt.
Poate că n-a știut niciodată.
Așa că îl trimite
pe Scott să umple golurile.
Am aproape 87 de ani, JJ,
și, avându-te aici,
ajutându-mă cu problemele de zi cu zi,
și nu mă refer doar la scaun.
Nimeni nu și-ar putea imagina
ce înseamnă pentru cineva ca mine.
Corpul...
Corpul meu
mă trădează.
Dar mintea mea...
Ai readus-o
la viață.
Tu mă vezi.
Da.
Asta este.
Poate că ești prima persoană...
care...
m-a văzut vreodată...
cu adevărat.
Și tu mă vezi pe mine.
„Fiului meu, Peter Woodley,
„îi las casa
„de pe bulevardul Martlett numărul 1.
„Nepotului meu, Scott Woodley,
„îi las suma de 50.000 de lire.”
Slavă Domnului pentru asta!
La naiba, chiar mă îngrijorasem.
Dumnezeule!
Ei bine, continuă!
El ce a primit?
„Lui JJ Bello,
„îi dau întreaga mea colecție de piese,
„și, mai ales,
„copia mea The Inheritance de Matthew Lopez.”
Pentru Dumnezeu,
toată agitația asta pentru niște cărți vechi și prăfuite!
Tipic pentru Dozza, mereu plină de dramatism.
Dacă nu mai e nimic altceva, trebuie să plec.
A fost plăcut să fac afaceri cu voi.
Evident, nu chiar, dar...
Știți voi...
Mulțumesc.
JJ, Dorothy a lăsat un bilet
în care scria că ar trebui să recitești Actul 2, Scena 1.
Orice ar însemna asta.
Să fie mai mult decât un hobby!
De plătit: Dlui JJ Bello - Cincizeci de mii de lire
În memoria lui Shirley Woodham
Subtitrarea: Ruxandra Jianu