Vi vet alle hvorfor vi er her.
Gjør vi det?
Gjør vi ikke det?
- Ikke jeg. - Gjør du?
Jeg er her for...
Nei. Hvorfor han er her.
Greit, mine herrer.
En liten avklaring.
Vi er her for å diskutere din avdøde bestemor
Dorothy Pamela Elizabeth Woodleys eiendom.
Greit, så igjen...
Hvorfor er han her?
For en måned siden oppdaterte Mrs. Woodley
sine siste ønsker.
Vet faren min om dette?
Din far har blitt informert,
men han bor ikke i landet.
- Jeg er klar over det. - Og har ikke gjort det på ti år.
Vi holder tellingen.
Jeg er den eneste eksekutoren av din bestemors testamente.
Jeg forstår alt det, men...
Oppdatere det...
Nå...
Plutselig...
Litt merkelig, eller hva?
Hun mistet åpenbart forstanden.
Jeg kan forsikre deg om at Mrs. Woodleys forstand
var intakt.
Unnskyld meg, Mr. Dickie.
Bare Dickie.
Beklager, Dickie.
Jeg er bare...
Var bare en venn.
Jeg er ikke her for å...
Forventer du at vi skal tro
- at du... - Mine herrer! Vær så snill...
Av respekt for bestemoren din
foreslår jeg at du hører
veldig godt etter.
"Jeg tilordner og testamenterer min eiendom,
både fast og løst, hvor enn det måtte befinne seg,
som følger..."
- Si det, Tom. - Jeg er også forelsket i Philip.
- Philip? - Ja, Philip.
Hvem er Philip?
Philip, melkemannen.
Jeg er så lei for det, Jessica.
Helvete heller.
Jeg kommer!
- Ja? - Beklager å forstyrre.
Fotballen min havnet i hagen din, tror jeg.
Tror du?
Eller gjorde den det?
Jeg tror det.
Enten gjorde den det, eller ikke.
Den hadde en spesiell vinkel, så den kan ha havnet hos naboen.
Jeg skjønner.
Og hvem har skylden for dette elendige skuddet?
Det er nok meg.
Kan du åpne en boks med svisker
bedre enn du kan sparke en ball?
Da må du komme inn.
Du må bare ignorere rotet, er jeg redd.
Man vil ikke bruke sine siste dager på å vaske.
Så leit.
Hva da?
At du er...
Jeg er ikke døende.
Ikke ennå.
Men nå som jeg er 87, tar det nok ikke så lang tid.
I din alder
tenker du vel ikke på det.
Jeg tenker ikke særlig mye på døden.
Det er det å komme dit som er kjedelig.
Gå gjennom.
Og tanken på at en fremmed må tørke deg...
Kjære vene, er klokken der allerede?
Jeg må spise disse hver dag,
ellers går tarmene mine helt i stå.
Du store!
Du er en drøm.
Virkelig.
Muskler av stål, se på deg.
Takk...
JJ.
Så kjekk at du fikk to navn.
Jeg må hente nøkkelen.
Jeg bruker den sjelden for tiden.
Jeg husker ikke sist jeg gikk ut i hagen min.
Det er vel egentlig bra,
hvis tilfeldige baller kommer gjennom bakdøra.
Jøss, det er overgrodd her.
Jeg har ikke vært her på evigheter.
Hører du fuglene?
Så nydelig.
Kjære vene, er det mars allerede?
Må skaffe noen fuglefrø, de trenger virkelig mat.
Det er paringssesong, skjønner du.
Så alle knuller.
Fuglene.
Det er alt de gjør. Knuller.
De har gjort loftet mitt til et bordell.
Jeg bør gå.
Men jeg har nettopp satt på kjelen.
Beklager.
BENT Et skuespill av MARTIN SHERMAN
Man bør aldri beklage
at man liker litteratur.
Jeg har samlet stykker i...
Jøss, i over 50 år.
Min avdøde mann og jeg støttet alltid kunsten.
Donerte til forskjellige teatre.
Hjalp unge skuespillere gjennom RADA.
RADA?
The Royal Academy.
Dramaskole.
Den beste som finnes, faktisk.
Jeg har drama på skolen.
En spirende skuespiller.
Nei, det er...
- bare en... - En hva?
- En hobby. - En hobby?
Strikking er en hobby, eller å være aktmodell.
Men jeg vet ikke hvorfor noen vil
få tegnet underlivet sitt.
Men å stå på scenen...
Det er ikke noe jeg tenker på som en...
Du vet... en karriere.
Foreldrene mine vil jeg skal spille ball.
- Spille ball? - Som broren min.
Det at ballen din
ligger i blåregnplanten min,
lover ikke godt.
Virkelig?
Les noe for meg.
- Seriøst? - Vær så snill. Hva som helst.
Den svarte boken i midten.
Hent den.
Hva handler den om?
Den følger en gruppe unge menn,
i New York, på 80-tallet,
under den forferdelige pandemien.
Alle venner av Dorothy.
Hvem er Dorothy?
Dorothy, fra Trollmannen fra Oz.
Spilt av Judy Garland.
Du har vel hørt om Judy Garland?
Du store tid.
Ok, vel...
I filmen har Dorothy en gruppe venner, mannlige venner.
De er alle...
litt...
annerledes.
Akkurat.
Prøv derfra.
Matthew Lopez Arven
Kom igjen.
"Endelig...
etter å ha kjempet mot det i årevis...
Etter et liv med skam...
Å holde deg i armene mine...
Nyte kroppen hans...
Lukten din...
På huden min...
Din varme pust...
på skulderen min.
Jeg elsker deg,
Henry.
Og å kjenne freden som kommer av å endelig fortelle sannheten...
Om deg selv...
Om hjertet ditt..."
Helvete.
Jeg må gå.
Vent litt!
Vent!
Kanskje det er et stykke du vil låne?
Bra.
Det er i sekken din.
Ses vi til samme tid i morgen for svisking?
Jeg fikk ikke navnet ditt.
Det er Dorothy.
"Hun kom tilbake,
og med et grådig øre slukte hun mine ord."
"Det var rart,
det var ynkelig."
Vi er ikke interessert.
Er det deg, JJ?
Jeg tørket bare støv av bøkene mine.
Du trenger vaskehjelp, Dozza.
- Jeg sier det hele tiden. - Jeg vil ikke at noen
skal rote rundt i undertøyet mitt.
Dette er Scott, barnebarnet mitt.
Så du er en venn av Dorothy?
JJ er en gave fra gudene.
Han har vært til stor hjelp for meg.
- Jaså? - Han vil bli skuespiller.
Det vil han vel.
Så du kommer hit ofte?
- Hver dag. - Hver dag! Jøss!
Bestevenner, da.
Mer enn jeg kan si om deg og faren din.
Og du har faktiske venner?
- Hva? - Du vet.
Venner på din alder.
Hva har alder å gjøre med prisen på blekksprut?
Det er fisk.
- Hva er fisk? - Du sa blekksprut.
Hvem bryr seg...
Jepp.
Ta meg bakfra!
Du tuller!
Gjør du ikke det?
Ja, jeg er på vei.
- Gode nyheter? - Jeg må løpe.
Ikke tørk mer støv av bøkene.
Og tenk på stedet som ikke skal nevnes.
Hvilket sted snakker han om?
Et sted man drar til når man
ikke kan tørke seg selv i rumpa lenger.
Bare så du vet det, er jeg ikke på det stadiet ennå.
Men...
Du skjønner, JJ,
når man når min alder,
blir man en byrde, på en måte.
Folk innser ikke at du fortsatt har en sjel
som må næres.
Jeg har ikke noe imot å være alene.
Men jeg trenger selskap
og vennskap.
De fleste på min alder dør alene,
uoppdaget,
i uker, til og med måneder.
Naboen min, Ian, ble funnet naken,
med ansiktet ned i en skål med alfabetpasta.
Hvorfor var han naken?
Jeg vet ikke!
Det er irrelevant.
Poenget er at etter at mannen min døde,
flyttet sønnen min
til den andre siden av jorda for å leve livet sitt.
Og dessverre, opp gjennom årene,
har han...
ikke gjort plass til meg i det.
Han vet ikke lenger hvem jeg virkelig er.
Kanskje han aldri gjorde det.
Så han sender
kjære Scott for å tette hullene.
Jeg er nesten 87 år, JJ,
og å ha deg her
for å hjelpe meg med daglige gjøremål,
og jeg mener ikke bare magen.
Ingen kan forestille seg
hva det betyr for en som meg.
Kroppen...
Kroppen min
svikter meg.
Men sinnet mitt...
Du har fått det
til å leve igjen.
Du ser meg.
Ja.
Sånn er det.
Kanskje du er den første personen...
som noensinne...
virkelig...
ser meg.
Og du ser meg.
"Til min sønn, Peter Woodley,
gir jeg boligen
i 1 Martlett Avenue, i sin helhet.
Til barnebarnet mitt, Scott Woodley,
gir jeg 50 000 pund."
Gudskjelov for det.
Du gjorde meg faktisk bekymret der.
Herregud.
Fortsett.
Hva har han tatt, da?
"Til JJ Bello
gir jeg hele teatersamlingen min,
viktigst av alt,
min utgave av Arven av Matthew Lopez."
For Guds skyld,
alt dette jævla oppstyret over noen støvete gamle bøker.
Typisk Dozza, alltid teatergreiene.
Ikke sant? Hvis det ikke er noe mer, må jeg stikke.
Hyggelig å gjøre forretninger.
Åpenbart ikke egentlige forretninger, men...
Dere vet...
Takk.
JJ, Dorothy la igjen en lapp om
at du kanskje må gå tilbake til akt to, scene én.
Hva enn det betyr.
Gjør det til mer enn en hobby!
RADA Prospekt 2025 Betal Mr. JJ Bello 50 000 pund
Til Minne om Shirley Woodham
Oversatt av: Christine Elstad