Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Mám pro vás jeden moc zajímavý příběh.
Je vánoční.
EX POD STROMEK
Jmenuji se Kate. Tohle jsem já asi před 20 lety.
Hned po vysoké škole mě vzali
do jedné úžasné architektonické firmy v Bostonu.
Chtěla jsem změnit svět.
A pak se změnil svět mně,
když jsem poznala studenta medicíny Everetta.
Byli jsme do sebe blázni.
Ten pocit první lásky, kdy člověk nic nevnímá a na nic jiného nemyslí.
Všichni to známe.
Když si pak Everett doma založil ordinaci,
já šla samozřejmě do jeho kouzelného rodného městečka Winterlight za ním.
Vážně to vypadalo, jako by vyrůstal v pohádce.
Odtamtud prostě nešlo odejít.
Vzali jsme se, měli děti
a já zjistila, že doktoři z malých měst jsou ve skutečnosti ženatí se svou prací.
Byla jsem jako svobodná matka se snubním prstýnkem.
A moje kariéra architektky?
Přišel zvrat.
Místo ní jsem se stala údržbářkou.
Děti vyrostly,
s Everettem jsme se odcizili.
Už jsme si spolu neužívali.
A to, že budu měnit svět?
VÍTÁ VÁS WINTERLIGHT
No, podívejte se raději na ten příběh.
17. PROSINCE
Takže jste si jistí, že se chcete rozvést?
- Jo. - Určitě, jo.
Dobře, jako starostka Winterlightu
a vaše kamarádka si myslím, že děláte chybu.
Christino, rozvod neznamená, že už nejsme tým.
No, právně to tak je.
Ani tomu neříkáme rozvod. Záměrně se odpojujeme.
Jo, jsme od sebe už pár měsíců a je nám mnohem líp.
Je to zdravější způsob, jak ukončit manželství.
Můžeme to udržet pod pokličkou? Znáš lidi v tomhle městě.
- Děkuju. - Muffiny?
Nemůžete se rozvádět hladoví.
- Hezký. - Díky, Bucku.
Neslyšel jsi? Oni tomu tak neříkají.
Říkají tomu „záměrné odloučení“.
- Páni. - Co je tady k smíchu?
- Já myslela, že se rozvádíte. - Ne. Záměrně se odlučují.
Aha, vážně?
Lidi, rozvod nemusí být něco hrozného.
Ale musí.
Budou to naše první rozdělené Vánoce, ale stejně je strávíme spolu.
- Jo. - Jako rodina. Normálně.
Jo. Budeme dělat všechny tradiční aktivity rodiny Holdenových.
Vánoční večeři a všechna jídla budeme mít spolu v Mateřské lodi.
Stačí se snažit. V pohodě.
Budeme k sobě naprosto upřímní.
A začneme každou větu slovy:
„Mám pocit.“
Proboha!
Ne.
- Tak pojď, zlato. - Jo.
- Můžeš si objednat. - Ahoj!
Promiň, že jdu pozdě. Zdržela mě veřejná prohlídka.
Ahoj.
Prohlídka malého domu, takže ne pro každého.
Ne pro ty, kdo mají víc než 150 centimetrů.
- Aha. - Co setkání s Christinou?
Byla to skoro veřejná akce.
Ale co můžeš čekat od rozvodu v kavárně?
Řeklas Everettovi, že se odstěhuješ?
Ani ne.
Já myslela, že razíte naprostou upřímnost?
To jo, ale ne o tomhle.
Dětem to taky nechci říkat.
Jsou to naše poslední Vánoce v tomhle domě,
tak chci, aby byly šťastné.
Nevěřím, že Mateřskou loď prodáš.
April, čeká mě nová práce.
Musíš mě podpořit.
Holka, chceš, abych nebyla sobecká.
To chceš hrozně moc.
Holka, zahrabala jsem se v tomhle městě na půlku života.
Co jsem dokázala?
Vychovat děti?
Rozbít skleněný strop mužského světa údržbářů?
Jo, stavět žížalí farmy výměnou za domácí pečivo.
Gabe bude letos maturovat
a Sienna už je na vysoké škole.
Tohle je moje šance vypadnout.
Santovi skřítci jsou tady!
- Pozvalas Everettovy táty? - Pečujeme o ně společně.
Ahoj!
Tady je naše Katie!
Hej ty, Katie!
Ahoj.
- April, jen se nestyď. - Máš to mít.
Nevěděl jsem, co budeš dělat, tak jsem přinesl batátový nákyp.
To je od tebe moc milé.
Tak to budeme mít dva.
- Aha. - O Vánocích Kate nikdo nepřekoná.
A o Velikonocích.
- Ahoj, dědové! - Ahoj.
- Rád vás vidím. - Ty jsi každou návštěvu větší.
- Jo. - Opravdu?
Mně přijde, že vy jste každou návštěvu menší.
Proto nikdo nemá rád puberťáky.
To jsou oni. Budou tady za chvíli.
- Oni? - Jo, jen počkej.
Dobře.
Chceš pomoct?
- Jé, zlato! - Ahoj!
Ahoj.
Tak jo. No jo.
- Ahoj. - Ahoj.
- Ahoj, Nigele. - Ahoj!
Těší... Jo.
- Ahoj. - Dobře.
Dobře.
Tak jo, Nigele, moji mámu Kate znáš.
- Ano. - A tohle jsou moji dědové Mike a Daryl.
- Ahoj. - Ahoj.
- Kmotra April. - Ahoj.
A tohle je můj mladší, ale teď už dost velkej brácha Gabriel.
Co? Lidi, tohle je Nigel.
- Ahoj! - Ahoj, Nigele.
Rád vás poznávám. Škoda, že jsem nic nepřinesl.
Počkejte, přinesl jsem si hůlku!
Accio kouzlo Vánoc!
Vážně s sebou nosíš hůlku?
- Ano. - Nosí.
Použil jsem ji na očarování téhle krásné dámy.
Wingardium leviosa!
- Wingardium levi... - Dobře.
Pojďte dovnitř.
Jo, dobře.
To bylo dobrý.
Potřebuješ pomoc?
- Ne, díky. - Jen ho nech.
- Páni. - Kde je Katie?
Musím říct, že mě fascinuje, jak jste si vy dvě velmi podobné.
To všichni pořád říkají, ale já tu podobu nevidím.
Jsme úplně jiné.
Tak Nigele,
ty taky chodíš na Oxford, nebo někam jinam?
- Nigel nechodí na vysokou školu. - Mami.
No nechodí.
Koukám na ten erb na tvém saku.
Co je tam napsáno? Ne... be... mír?
Nebelvír.
Jo. Nigel pracuje na plný úvazek jako průvodce světem Harryho Pottera.
Tahle práce existuje?
- Jak vidíš. - A jde mu to.
Jo, jsem v ní nejlepší.
Umím hadí jazyk.
Sienna mi říkala, že máte nějaké neobvyklé sváteční tradice.
Jo, který budu letos bojkotovat.
Ty je máš ráda, mami, tak si je užij. Jo?
Užij si to.
A co je to za tradice?
Vlastnoručně vyrábíme dárky a dáváme si je.
Jo, ručně vyráběné dárky jsou od srdce.
Nejsou to dárky od Amazonu.
A Kate nekupuje ozdobičky.
Používá jenom popcorn a šišky.
Děláme ozdobičky z recyklovaných a starých věcí.
- A co ti ptáčci? - Ptáčky miluju.
Skládáme origami ptáčky
a na každého napíšeme něco, za co jsme vděční.
To zní vážně skvěle.
I tak se to dá říct.
Nebo taky trapně.
- A knížka? Ta je dobrá. - To jo.
Na Štědrý den vyndáme rodinnou kroniku a máma s tátou nám z ní čtou.
To je moc pěkný.
Jo, Everett vás zdraví.
Přišel by, ale ještě má pacienta.
To je Betty, pořád pracuje.
Kdo je Betty?
Moji rodiče si říkají Betty a Al. Neptej se proč.
Těším se, až ho uvidím.
I jeho novou přítelkyni.
- Cože? - Cože?
- Co? - Au! Proč jsi mě kopla?
To nemáš říkat.
- Kouká na mě. - Nekoukej na ni. Koukej jinam.
Kate, četl jsem o té geotermální energii.
- Zajímal by mě tvůj názor. - Nezajímal. Nigele?
Nigele, pořád tě vidím.
Nigele?
Nigele, ne.
Ven s tím.
Táta ti to neřekl?
Táta mi neřekl co?
Že s někým chodí.
Ne, právě jsem ho viděla.
Kdyby s někým chodil, řekl by mi to.
Dobře, tak Everett s někým chodí. No a?
Vy jste to věděli?
- Náhodou jsme to zjistili. - Museli jsme přísahat, že to neřekneme.
A vy jste to oba věděli?
Já to tak nějak pochopil.
Dalo se to lehce poznat.
Mně to řekli dědové.
Neřekli!
Já jsem možná něco řekl.
Taky omylem.
Jo, ne... Užijte si oběd.
Já si musím na chvíli něco zařídit, omluvte mě.
O tom si promluvíme, až se vrátím.
- Chceš se dovědět víc? - Jo, o všem.
A odjíždí.
Měl jsem jí to říct.
Ty s někým chodíš?
Sotva jsme se rozešli.
Ale, mám tady pacienta.
Už je to devět měsíců.
Tví tátové to věděli. Děti to věděly.
I Siennin zvláštní přítel to věděl.
Já to taky věděl.
Jdu se obléknout.
Takhle ses to neměla dovědět.
Nenašel jsem vhodnou chvíli, abych ti to řekl.
Mám pocit, že když ke mně nejsi upřímný,
nemůžu ti věřit.
Já mám pocit, že jsem k tobě byl upřímný ve všem kromě tohohle.
Nemohl jsem najít ta správná slova, Ale,
a mrzí mě to.
No dobře.
Půjdeme dál. Pověz mi o ní.
Jmenuje se Tess.
A měla tady nějakou práci,
zastavila se na nákup, uklouzla, zranila si kotník
a potřebovala doktora.
No a já jsem ten doktor.
Takže jsi porušil etické zásady a začal s ní chodit?
- To nespadá ani do šedé zóny. - Nespadá?
- Ne. - Aha.
- Ne. - Dobře.
Tak děkuju za upřímnost.
Už se nemůžu dočkat, až ji poznám.
Výborně.
Když mi Buck řekl, že se záměrně odlučujete, pochyboval jsem...
- Auguste, chceš znova? Co? - To je dobrý, díky, doktore. Ahoj, Kate.
18. PROSINCE
Měla by sis tam hodit pár řetězů.
Trochu to oživit.
Hele, zase mi nejde kotel.
Nemůžu sehnat fungující kotel ani manžela.
A nechceš nainstalovat tepelné čerpadlo?
- Co to je? - Kompresor.
- Využívá termodynamiku... - Pozor, Kate používá cizí slova.
Dál už neposlouchám.
Nezajdeš ke mně na čaj a já ti vysvětlím, co je to termodynamika?
Čaj znám. Ale ne ty bylinkový nesmysly.
Tak co, jaká je?
To už to všichni ve městě vědí?
Chodím do knižního klubu. Tam se pije a drbe.
Už roky jsme nečetly žádnou knížku.
Zatím ji neznám.
Nešmírovala jsi ji na sítích?
Co ty jsi za bývalku?
Nechci ji šmírovat.
Jo, to říkáme všechny. Ale nemyslíme to vážně. Jak se jmenuje?
Tess Wileyová.
Takhle jsem našla Herbovu novou přítelkyni.
Ale pak jsem ji skoro nepoznala.
Bez filtrů byla dost ošklivá.
Aha. Bingo!
S tou Everett chodí?
Víš to jistě?
Jmenuje se tak.
Dobře. A co dělá?
Sochy z másla.
V některých částech světa je to uznávané umění.
V hodně pitomých částech.
No, tak ať si to užije.
To je všechno, co řekneš? Ta ženská je horší než stará polívka.
Já to Everettovi přeju.
To určitě.
Cítíš se dobře, že si pohoršil, co?
Tak jo, potřeby na výrobu ozdobiček.
Sepsala jsem dva seznamy.
A když budete rychle,
koupím každému bonbon.
Miluju Vánoce!
Skvělý. Teď ho musím jít hledat.
Ty jsou zadarmo.
Dobře.
Běž, Gabe.
Kate!
- Ahoj. - Ahoj. Co... Co tady děláš?
Jak to myslíš? Chodím sem čtyřikrát denně.
Máte takové ty lahvičky z recyklovaného skla?
Chci si na Vánoce vyrobit vlastní voňavku.
A taky potřebuju hřebíky.
Páni, nic z toho zrovna nemáme. Budu to muset objednat.
Nechceš přijít zítra?
Vy nemáte hřebíky?
- Ne. - Jsou tamhle.
- Ne, nejsou. Dal jsem je jinam. - Chováš se divně.
Už tam nejsou. Jsou jinde.
- Kam jsi je dal? - Byla akce na domečky.
- Myslím, že se pleteš. - Ne.
- Vždycky jsou tamhle. - Kate, stůj!
Vsadím se, že hřebíky jsou tady.
Panebože.
Kdo to je?
Kate.
- Kate! - Ještě není vhodná doba.
Ahoj, Kate, já jsem Tess.
Everett mi o tobě tolik vyprávěl.
Ahoj.
Neděláš náhodou sochy z másla?
Sochy...
Ne.
Aspoň ne v tomhle oblečení.
Vím, že jsem na nákup přehnaně nastrojená.
Ale měla jsem zrovna schůzku na Zoomu, když mě vytáhl ven.
- No, já... - Na nákup vánočních ozdob.
Omluvte mě, musím jít zabít svoji postarší sousedku Doris.
Aha, ty jsi tady taky.
Jak se máš, tati?
Kdo to je?
- Tess, tohle je Gabe. - Gabrieli.
- Můj syn. - Odvážný hasič.
- Jo. - Dobře, Gabe, jdeme.
- Ale... - Mami, vidělas Ni...
- Tati! - Á, tady je.
- Páni. - Ahoj.
Moc rád tě vidím. Bože, stýskalo se mi.
Ty musíš být Sienna.
Studuješ ekonomii a management na Oxfordu,
je to tak?
- Musíš být chytrá. Ahoj. - Chytrá? A ty jsi...
Tohle je Tess, co nedělá sochy z másla, kdyby tě to zajímalo.
Mám ty věci!
- To je Nigel. - Á, tady je.
Konečně tě poznávám. Jo.
Výborně, otec mladé panny.
No, dobře.
Dobře.
- Dobrý, zlato. - Dobrý.
- Těší mě. - Rád tě poznávám.
Ty musíš být Nigel,
ten odborník na Harryho Pottera, je to tak?
„Ty jsi čaroděj, Harry.“
Ty jsi kdo?
Kdo jsi ty?
- Tess. - Tess.
Přiznávám se.
19. PROSINCE
Já... jsem si jenom hledala recept.
Jo, jasně.
Máš hotovou tu esej na přijímačky?
- Ne. - Ne?
Proč se mě chceš zbavit?
Ne, chci jenom, abys šel na vysokou.
Jo, protože si myslíš, že vysoká mě dostane odsud pryč, viď?
Co je na tomhle městě špatnýho? To nechápu. Co když se mi tady líbí?
- Bez diskuse. - Dobře.
Chci jenom, abys napsal tu esej, jo?
Dobré ráno!
Ahoj. Gabe, jsi připravený?
Jasně. Budu v autě.
Na, vezmi si jeden, zlato.
Podívejme se na tebe.
Můžeš prosím promluvit s naším synem
o eseji na přijímačky
a jeho žádosti o stipendium?
Víš, že chce být hasič? Zachraňovat lidi.
Můžeš mi připomenout,
proč jsme proti tomu?
Chceš s tím hned po ránu zase začínat?
- Určitě ne. - To není dobrý nápad.
Souhlasím s tebou. Mám o tebe starost.
Mám pocit, že teď pečeš kvůli stresu.
Vzpamatovala ses z toho incidentu?
Myslím, že se nikdy nevzpamatuju.
Mám pocit, že by to chtělo společnou večeři.
- Dneska. - S Tess?
Ano, s Tess.
Kam myslíš, že bych ji měl uklidit?
Nevím. Tam, kde jsi ji našel.
Tak dobře, jo, mám pocit, že je to dobrý nápad.
Chovali jsme se před dětmi dost trapně a bylo by dobré to napravit.
Výborně. Mám pocit, že v půl osmé u mě.
Mám pocit, že to by šlo. Jo, v půl osmé u tebe.
Super. Mám pocit, že si dám muffiny.
Dobře, mám pocit, že ti moje muffiny opravdu chutnají.
ÚDRŽBA HOLDENOVÁ NEČEKEJTE, KATE VOLEJTE!
Dáme si jenom tuhle večeři, jo?
A pak začneme dělat naše obvyklé tradice.
Chci si s vámi promluvit.
Tahle nová fáze vztahu vašich rodičů
vám možná připadá trochu zvláštní, ne?
- Nepřipadá. - Jo, no...
Vidět tátu s jinými lidmi může být náročné.
Já ho ale vídám s jinýma lidma tak nějak pořád.
- Já taky. - Co?
Ne, myslím s někým jiným než se mnou.
- Aha. - Já a táta jsme se vůbec nezměnili.
Jsme stejní, věříme stejným věcem.
Jenom jim věříme v jiných domácnostech.
- To si děláte srandu. - Ty jo!
To je dobrota.
Tak jak se vám líbí dům?
Vždycky jsem chtěl šílenou výzdobu.
Gratuluju.
Úplně slyším, jak tají polární ledovce.
To je taková ňamka, šup s ní do bříška.
Já žiju na donášeném jídle. Neumím vařit.
- Je to mňamka. - Jo.
Děkuju.
Páni, ty máš asi hodně ráda okurky.
Ne, to jenom Betty je nesnáší.
Promiňte, ale jsem zvědavá.
Proč si říkáte Betty a Al?
Já to řeknu. Byla první ekoložka, kterou jsem poznal,
a tak jsem jí pořád říkal Ale
podle Ala Gorea.
- Aha. - Jo.
A pak je tady ta písnička od Paula Simona.
You can call me Betty.
Betty, you wanna call me?
Call me Al.
Páni!
Máš pěkný hlas.
No, nechali jsme se tím unést a už nám to zůstalo.
- Je to pitomý. - Ne, je to milý!
Jednomu svému příteli jsem říkala Kláda.
Ale to jenom proto, že měl
práci dřevorubce.
- Tak. - Jo, jasně.
Ale musím říct,
že jste oba skvělí.
Mám přísnou zásadu nikdy nemluvit s žádným svým bývalým.
Opravdu, nesledovat, ignorovat, vymazat, odstranit.
To je skvělý, dobře, že to vím. Jo.
Chceš se mě zbavit?
- Ne. - Ne?
- Ne. - Mám odejít?
Ne. Jsem rád, že jsi tady.
- A co kotník? - Kotník je v pořádku.
Ode Dne díkůvzdání už se úplně zahojil, jo.
- Chodíte spolu od Díkůvzdání? - Tak trochu.
Nechodíme. Jenom mluvíme.
- Jo, ale hodně. - Hodně.
Jako fakt hodně.
Jako spoustu hodin každý den.
A když mě sem Everett poprvé pozval,
přišlo mi to trochu divné, ale nevím.
Věděla jsem, že to musím udělat.
Jo. A od té doby řídí svoje impérium od mého kuchyňského stolu.
Impérium?
No, je to mezinárodní neziskovka.
Pomáhám ženám začít podnikat.
Snažím se prostě něco změnit.
Ty jo, to je skvělý, jak ses k tomu dostala?
Bože. To je dlouhý příběh.
Ale nejlepší rada podle mě
je najít si něco, co máš ráda, a toho se držet.
Mít oči jen pro to.
Nesmíš se nechat ničím vyrušovat. Mám o tom TED Talk.
- A je to tady. - Páni.
Je to pravda.
Nedávno jsem snila o tom, že vyčistím odpad.
A chtěla jsem to vzdát, ale vytrvala jsem a víte co?
Myslím, že jsem opravdu silně ovlivnila život té sprchy.
Už si vzpomínám. Everett říkal, že jsi... údržbářka.
Nebo údržbář? Promiň.
Jak se cítíš ty sama?
Většinou trapně, Tess.
- Přestaň, ne. - Ne.
Al doslova drží celý Winterlight pohromadě.
- Určitě. - Nevím, co by tohle město bez ní dělalo.
Promiň, ale to, jak říkáš „tohle město“, je prostě okouzlující.
Jako bych byla v nějakém americkém filmu.
Holka z velkoměsta přijede do městečka, zamiluje se.
Trochu jako Prázdniny.
I když v tom filmu byla jeho bývalá žena... mrtvá.
Ale ty nejsi mrtvá,
bohudík, protože to by bylo strašné
a nelíbilo by se mi to.
A měla bych...
Jo, měla bych už asi přestat mluvit.
- To nic. - Promiň.
- To nic. - Ty jsi z New Yorku?
Jo, mám střešní byt v New Yorku
a pak krásný byt v Londýně, když musím přeletět rybník,
který si můžete kdykoli půjčit.
Jo, má úžasnou polohu.
Je dva bloky od Leadenhall Marketu,
kde, jak určitě víte, natáčeli...
Příčnou ulici, jo.
- Cože? - Já věděla, že to oceníš.
- Cože? Byla jsi na natáčení? - Jo, dokonce několikrát.
Mám štěstí, producenti jsou kamarádi ze školy.
Pane jo.
Pět bodů pro Mrzimor!
Jo. Mockrát děkuji, čaroději.
Prozradím vám, že Tess zná všechny a dělala všechno.
Ale ještě jsem netrávila Vánoce s hezkým doktorem
a jeho skvělými dětmi.
Když zrovna nejsou s tebou, samozřejmě, což by měly být.
Jo. My budeme dělat hodně zvláštních, pro někoho možná neobvyklých
svátečních tradic.
Můžeme je dělat s vámi, přesunul jsem pacienty na ráno.
Takže máme čas.
To je škoda.
No, je to skvělý, ale zítra brzo ráno
mám pro děti moc zvláštní překvapení, takže o to přijdete.
Moc se těším.
20. PROSINCE
LESNÍ ŠKOLKA SUKOVITÉ SOSNY
Tradá!
Nová tradice!
Tohle je víc než lesní školka.
Mají vláček,
mají horký cider,
focení se Santou...
Ne.
Focení se Santou?
Je nám pět let?
Je to z legrace. Dělají to všichni puberťáci.
Hashtag Odvaž se, jsou Vánoce.
Sem jsme museli v osm ráno?
Chceme ten nejlepší stromeček.
Než přijdou davy.
Ty jsi říkala, že chceš normální Vánoce. Já ti je zařídím normální! Jo.
Tak si vybereme stromeček
a bude to zábava!
Opravdu?
Gabe, ber to jako hledání pokladů.
Ty miluješ hledání pokladů.
Najdi stromeček, který má dobrý tvar
a dost místa kolem větví.
- Třeba tenhle? - Hotovo.
Já vám nerozumím.
Vždycky jste si chtěli vybrat živý stromeček.
Jo, přines mi cider.
Jo, mně taky.
Díky, mami!
Já zůstanu, jestli chceš.
Dobře.
Cha cha chá. Veselé Vánoce.
Veselé Vánoce. Pomůžeš mi se stromečkem?
To záleží. Byla jsi zlobivá, nebo hodná?
Santa ti pomůže, ale je zvědavý.
Tak co hodná, když mi pomůžeš, a zlobivá, když ne?
Ta odpověď se Santovi líbí.
Bude to živý vánoční stromeček.
Ty moc zákazníků nechce.
Měli byste je propagovat.
Živý stromeček za svůj život zachytí stovky kilo uhlíku.
To je skvělé!
To jo. Hezčí milovnici stromů Santa ještě neviděl.
Děkuju.
Budeš se mnou celou dobu mluvit ve třetí osobě?
Ne, já se nejmenuju Santa,
takže Santa nemluví ve třetí osobě.
Chet Moore. Nová náplava z přehnaně luxusního Portsmouthu.
Kate Holdenová.
Co to děláš?
Hledám snubní prsten.
Chceš mě sbalit?
Jo. Jsi chytrá, vtipná, krásná a volná, jak je to možný?
To je zvláštní, ne?
Kolik je ti?
Dvacet osm. Asi jako tobě.
Ty jsi dobrej.
Děkuju.
Zkoušel jsem Krav Magu, ale bylo to na mě moc násilný.
- Fakt? - Jo.
- Aha. - Tak jsem se dal na jógu.
- Dobře. - Jo.
Děkuju.
Není zač.
Víš, věším venkovní vánoční osvětlení, startuju vybitý autobaterie
a mám i sněžnej pluh, kdyby něco.
- Trojitá nabídka. - Jo.
No, děkuju za pomoc.
Poděkuj mi tím, že mi dovolíš pozvat tě na večeři.
Aha.
Abys podváděl paní Clausovou?
To nemůžu dopustit.
Ne, máme otevřenej vztah, to je v pohodě.
Co oči nevidí, to srdce nebolí, víš?
Moje vizitka. Někdy mi zavolej.
Moje číslo. Mám několik prací.
Chet Moore. Mám několik prací.
- To jsem já. - Ahoj.
- Uvidíme se. - Děkuju.
Ahoj, mami.
Kam jdete?
Jdeme za tátou a Tess do centra.
- Ale je čas na origami. - Necháme to na potom?
Táta nemá nikdy volno, nechceme si to nechat ujít, takže...
Jo. To je v pohodě.
Běžte se bavit.
- Ahoj, mami. - Ahoj.
Nemůžu uvěřit, že si Everett vzal volno.
Jo. Takže to přece jenom jde.
Na téhle provizi vydělám balík.
To je dron mého hloupého synovce. Když to zvládne on, tak já taky.
- To uvidíme. - Pozor!
- Promiň. - Proboha, ženská!
Zůstaň skrčená. Snažím se.
Proboha.
Když jsem začala podnikat, nemohl si vzít ráno volno a hlídat děti.
Tak jsem s Gabem v šátku zateplila celé podkroví.
Vím, to bylo moje podkroví.
Máš na domě strašně moc solárních panelů.
Kdyby teď přišla bouřka, mám v bateriích dost energie...
Pozor!
Promiň.
Promiň!
Proboha, ženská!
Dobře, polepším se.
Tvoje baterie by osvětlily celý Times Square.
Možná jo.
Sakra! Co je to s tebou?
Dobrý, máme ho. Ne, je po něm.
Táta a Tess nás vzali nakupovat.
Cože?
A já mám tenhle roztomilý svetřík.
Ahoj, mami, koukej, co máme.
Úplně nový kalhoty a novej kabát stejný barvy.
Ještě nikdy jsem neměl nic, co by ladilo.
- Říkal jsem, že jsou nový? - Jo. Nový, bez děr a padnou mi.
Dobře, ale oblečení, které jsem vám kupovala já, nebyly hadry,
nemělo díry a padlo vám.
Bylo jen mírně použité
a jak víte, šetřili jsme tím planetu Zemi.
A mami, Tess taky říkala, že bych k ní mohla na stáž.
Jo. Říkala, že mám vůdčí schopnosti, které hledá.
Ty jsi vůdčí typ. Říkala jsem ti to.
- A hele, co mám já. - Co to je?
To je kapesní ohniště. Sleduj.
Hoří. Nehoří.
- Chápeme to. - Cítím se jako drak.
- To je táta a Tess! - Vždyť jste právě přišli.
Jedeme sáňkovat.
Potřebuju boty.
Já se tak těším!
- Ten oheň u tebe nechci vidět. - Já se tak těším!
Jsem v pohodě!
Á, ahoj, Kate.
To je roztomilé.
Jo, je to roztomilé.
A až se to za týden rozpadne, tak to prostě vyhodíme na skládku.
Páni!
Co se ti stalo?
Víš, Everette,
mám pocit, že jsem naštvaná,
protože jsem se celý jejich život snažila,
aby Vánoce byly něco víc
než jenom svátek konzumu.
A já mám pocit, žes koupila vánoční stromek beze mě.
A já mám pocit, že nemusím pořád dělat všechno podle tebe.
Pořád jenom „mám pocit“.
Nesnáším „mám pocit“!
- Ahoj. - Ahoj.
Vrátíme se na večeři.
Dobře, ale kdy budeme dělat origami?
Potom.
Dobře.
Bavte se.
Vrať to oblečení!
Vrať ten stromeček.
Vrať to oblečení!
- Ty vrať ten stromeček! - Vrať to oblečení!
Ty vrať oblečení, já vrátím stromek.
Bavte se!
Tohle by sám od sebe nikdy neudělal.
Chodí se Satanem Clausem.
To je ďábelský.
Ona proti tobě používá zábavu.
Já jsem zábavná.
Cože?
Já dokážu být zábavná.
Já jim ukážu zábavu.
Víš, kdo je určitě taky zábavnej? Chet!
Může být tohle místo ještě rozkošnější?
Páni. Podívej!
- Ahoj! - Ahoj!
Jak se máte? Jo!
- No ahoj. - Ahoj.
Ale, co tady děláš?
No, mám rande.
S tímhle.
- Seznamte se s Chetem. - Jak je?
Máš rande.
S ním. S chlápkem jménem Chet, jo?
Everette.
Ty jsi prodával ty vánoční stromky, ne?
- Jo. - Jo, jak se máš?
Chlape!
Tak jo.
- Zlato. - Jo.
- Zlato. - To bylo šílený.
- Bože. - Promiň.
- Teď budu já. - Jak je?
Ahoj. Tak co?
Páni, ty máš sílu.
Jo, má velkou sílu.
Něco pro tebe mám. Chet Moore.
Mám několik prací.
„Chet Moore. Mám několik prací.“
- Jo, má několik prací. - Hodně.
Je to tam. To sis tam napsal, jo?
Z obou stran.
No jo.
Je zábavnej. Udělej něco.
Mám to udělat to s... Víš co, to s...
- Udělej to. - Jo.
- Ty to udělej. - Jo.
Jako by si tam hrála rodina bobrů.
Mami, je ti něco?
Nikdy mi nebylo líp.
Pojďte sáňkovat.
- Jo. - No jo!
- Dobře. - Jdeme.
Jdeme se klouzat.
Pojedeš na tom? Uvidíme se pak.
Tak kde máš Cheta?
Má důvěrný rozhovor se stromem?
Kde máš Tess? Na falešné schůzce přes Zoom s OSN?
Proč jsi vlastně naštvaná? Udělal jsem si volno na naše děti.
To sis nikdy dřív neudělal.
Určitě máš volno i na Štědrý den.
Pracuju. Sama víš, že je to nejrušnější večer roku.
Lidi, co se přejedli, si můžou zajet k doktorovi do Newberry.
Tohle je Winterlight, jasný?
- Nejsi Hopkinsova nemocnice. - Ale ne. Už zase.
Možná, že kdybys nebyl tak posedlý svojí vlastní kariérou...
Tvoje největší hity!
...tak jsem mohla mít kariéru i já. Ale tys mě zatáhl do téhle díry.
Nikam jsem tě nezatáhl.
Vzal jsem tě na místo, které miluju, protože tě miluju.
Miloval jsem.
Víš, jak to myslím.
Vždycky vím, jak to myslíš.
To mě štve.
A jéje.
A jsou pryč.
Byly to dobrý sáňky.
Ale máš kliku.
Pojď.
Svezu tě.
Váš kočár, má drahá.
Já budu řídit.
Proč musíš všechno řídit ty?
Co? Prostě si sedni.
Dobře.
Ale na nic mi nesahej.
To ti nemůžu slíbit.
Mezi mýma rukama a něčím je několik centimetrů oblečení.
- Jedeme. - Opravdu? Něco cítím.
Toho si nevšímej. Jedeme.
Hele, podívej. Máma a táta spolu sáňkujou.
Jedeme.
Počkej, rozjel jsi to moc rychle.
Ty jo, jedou fakt rychle.
Jo, a on ji pěkně objímá. Ježíši.
- Neovládám gravitaci. - Přejedeme Nigela!
- Uhni! - Nigele!
- Uhněte! - Bože!
- Nigel padnul. - Narazíme!
- Bože, spadni. - Spadni?
- Jak „spadni“? - Vyskoč! Teď!
- Au. - Dobrý?
Jo, jsem v pořádku.
Ne, nejsi v pořádku.
- Na to tě moc dobře znám. - Dobře.
- Ježíši. - Pane jo.
Vidíš? Bude to studit.
- Jdeme na to, jo? - Jo.
Jo. Promiň.
Tak, nádech.
Dobrý. Výdech.
Čas smrti 15:58.
Ne, je to dobrý. Žádná zlomenina. Možná pár modřin.
Já říkala, že jsem v pořádku.
Promiň. Měl jsem ti věřit.
Máš mnohem větší lékařské zkušenosti než já.
To víš, byla jsem vdaná za doktora.
Bože, ty jsi krásná.
Betty?
Jo, Ale?
Můžeš vytáhnout ruku z mého svetru?
Jo, jasně.
No, trochu se tady zasekl zip.
Dá si někdo jídlo?
- Jo, umírám hlady. - Nic jí není.
- Počkejte! - Vstávej.
- Chete, pojď. - Jo.
Tak pojď.
Stalo se něco?
- Jo. Vlastně víc věcí. - Aha.
Ztratila jsem ve sněhu AirPody,
rozbila jsem si sáňky a nejdou opravit.
S těmi AirPody ti nepomůžu, ale sáňky ti zkusím spravit.
Možná mám s sebou šroubek. Vydrž.
Á! Máš štěstí.
To snad ne.
Ty chodíš sáňkovat se šroubovákem?
Já chodím všude se šroubovákem.
Je ještě jedna věc, se kterou bys mi možná mohla pomoct.
A co to je?
No, nedávno jsem začala chodit s jedním... chlápkem
a teď jsem ho viděla, jak se chová dost důvěrně ke svojí...
bývalý ženě.
Jo tohle?
Ne.
Dopadla jsem tvrdě na zem a on je můj doktor.
Bylo to čistě profesionální,
když mi dal ruku za triko.
Jo. Nemáš se čeho obávat.
Ale mám jednu osobní otázku, která mě trápí.
Co je to?
Promiň, ale...
jak sis ho mohla nechat utéct?
Lidi, kolik jich chcete?
Dva?
Vezmu si všechno!
- Pane Gandalfe. - Jsem Harry Potter.
Jo, tak to neznám.
Auguste. Co tady děláš? Ty tady pracuješ?
Jo, během sezóny. Jsem ředitel střední školy,
ne Jeff Bezos.
Ten byl skvělej v Mouše, to bylo super.
To byl Jeff Goldblum.
Jo, to je on.
Ne. Dobře, vezmu si pět ciderů a pět párků.
Jenom s hořčicí.
Dobře. A nový Katein chlap?
Jo, já si dám dva cidery a dva vegetariánský párky.
Ale chci je extra křupavý. Aby chutnaly jako maso.
To není Katein nový chlap.
- Ne? - Ne.
Mně by ten titul nevadil. Jak sis ji mohl nechat utéct?
Nenechala jsem si ho utéct.
Byl to můj nápad.
Promiň, takže ses s ním rozešla poté, co se z něj stal Clooney?
Nestal se z něj Clooney. Jak to myslíš?
Everett je chytrý, milý, zábavný a úspěšný, je to rodinný typ.
Je to doktor, který je zároveň děsně sexy.
Je to jednorožec.
Clooney. Clooneyrožec.
- Můžeš prosím přestat říkat „Clooney“? - Promiň.
Kate je chytrá, krásná, tak nádherně se směje.
Kate má silnou vrtačku, která provrtá úplně všechno.
Přestaň říkat Kate.
Byl ženatý se svojí prací.
Řekl ti, že trávil všechen čas mimo domov ve svojí ordinaci?
Jo. Říkal, že mu chyběla elektřina a toaletní papír.
To je směšné, elektřinu a toaletní papír jsme měli.
Říkal, že ne.
Víc jí záleželo na jejím kompostu než na manželství.
Neříká to něco o tvém manželství?
To je zajímavé.
Ještě zajímavější je, že se mi Kate odvážila říct,
že jsi na její narozeniny pracoval a zapomínal na vaše výročí.
- To říkala? - Jo.
Taky říkal, že se směl sprchovat jenom pět minut
a žes vyráběla vlastní zubní pastu?
Nikdo se nesprchuje víc než pět minut, pokud není blbec.
A říkal, že má moji skořicovou zubní pastu rád.
Kate.
Nikdo nemá rád skořicovou zubní pastu.
Já nevím. Asi se přestala snažit, aby to fungovalo.
- Promiň, to zní hrozně. - Jo, bolí to.
Jak ses cítil?
Osaměle.
Jo, cítila jsem se opravdu osamělá.
A možná jsem do něj rýpala kvůli dětem a domu a kvůli tomu,
že pořád není doma a že jsem se kvůli němu všeho vzdala.
Asi se prostě přestal snažit, aby to fungovalo.
Zabilo by tě, kdybys s ní trávil víc času?
Zabilo by tě, kdybys mu dala domácí gril?
Tady.
Děkuju. A mimochodem, nesoudím tě a nestěžuju si.
Tvoje ztráta je můj zisk.
22. PROSINCE
Díky, přijďte zase.
Třeba příště i něco kupte, to by bylo fajn.
Ahoj Katie!
Pojď sem, zlato.
Co myslíš, vypadají tihle, jako že stojí kolem ohně,
nebo jako že mají seanci?
Ale zlato.
Můžu to změnit, postavíme něco jiného.
Přišla jsem o svoje děti.
Cože? Co to říkáš?
- Daryle, klid. - Slyšel jsi, co řekla?
- Jo. - Co to říká?
Dýchej. Nechci, abys omdlel
a rozbil sis hlavu o pomalej hrnec.
Co kdybys šel zkontrolovat zásoby? To tě vždycky uklidní.
Jdu zkontrolovat zásoby. To mě uklidní.
Dobře. Počkej chvilku.
Katie, tak pojď.
Dobře.
Tak jo, pověz to Mikeymu.
Tess a Everett
vzali děti na luxusní dobrodružství na sněžných skútrech.
Oni ti je určitě zase vrátí.
- Mají ji radši než mě. - Ne, to je směšný.
Jako by přišla do města vánoční víla.
Cože? Vánoční víla?
Jo, a zaklela je
kouzlem konzumního materialismu.
Nebo co. Já nevím.
Naše Vánoce byly výjimečné.
Víš, Katie,
já myslím, že vůbec nejde o Tess.
- Co? - Ukončit manželství je moc těžký.
A vy dva se ještě máte pořád dost rádi.
Doháníme se k šílenství.
Prosím tě.
Daryl mě dohání k šílenství.
Například...
Nedokáže si sakra ani pohlídat, kde má klíčky od auta.
Co to je?
Já nevím.
Ale oba víme, jak by to mělo vypadat na konci dne.
Oba sedíme v lenoškách, v ruce pivo,
koukáme se na televizi
a dotýkáme se prsty na nohou.
To je tak hezký.
To je.
Já jsem se nechtěla rozvádět.
A podívej se teď. Nemám Everetta ani děti.
Katie, ty jsi skvělá máma.
Jo?
A Gabriel a Sienna jsou normální děti.
Fascinují je lesklý věcičky.
Ale věř mi,
to přejde.
- Vážně? - No jasně.
- Opravdu? - Jo.
Za pár dní budou Vánoce a dárky.
Jo.
Potřebuju zabodovat.
No tak...
Myslím, že jednoznačná favoritka velké soutěže Holdenových v pečení perníku
by měla vyrazit domů
a oprášit si váleček.
No jasně.
- Jo. - Přesně to udělám.
- Jo. - Jo.
- Dobře. Díky, Mikeu!
Posloucháš, Daryle?
- Já neposlouchal. Ale bylo to moc hezký. - Jo.
23. PROSINCE
Mám radost, že to děláme spolu.
Jak to jde?
Docela dobře.
Dobře. Proč nepomáhá Nigel?
Je tamhle, hraje famfrpál. Online.
- On se dá hrát i jinak? - Mlč.
Ale aspoň se něčemu věnuje, to respektuju.
- No, děkuju. - Jo.
Škoda, že jenom ty.
Zlato, já mám Nigela ráda.
Opravdu.
Ale ty jsi hodně seriózní člověk
a máš před sebou skvělou budoucnost.
- Nigel je... - Zábavnej.
Bláznivej.
Nigel má osobnost, jakou přesně potřebuju.
- Hrozně ho podceňuješ. - Přihraj!
Jo! Dal jsem to! Bum!
Jsem Daniel Radcliffe.
Učil se na kuchaře.
Jeho rodiče mají skvělou hospůdku v jedné kouzelné yorkshirské vesničce.
V létě tam začne pracovat.
- Pojedu ho navštívit. - Ne.
Malá města jsou past. Drž se od nich dál.
- Ahoj, rodino. - Ahoj.
- Znáte mého cukrouška?
Jak je, rodinko?
- Pane jo! - Já jsem ten známej rapper... níček.
Jo, to jsi.
- Miluju tyhle brčka. - To není brčko.
Ahoj, Vánoce.
Ahoj, barmanko.
- Mám úplně stejný převlek. - Opravdu?
- Jo, že vzadu škrábe? - Jo.
- Že jo? To je šílený. - Ahoj! Promiňte nám zpoždění.
- Ahoj. - Někdo nechtěl jít.
Everette! Ne, promiňte, jde o to, že to neumím
a hrozně nerada prohrávám.
Tak dík, že jsi to všem řekl.
Je to jenom zábava. Žádná soutěž.
Výborně.
Dobře, Tess a Everette, vy můžete být třeba tady.
A tátové? Počkat. Kde máte domek?
Nechali jsme ho v obchodě, protože letos budeme moderovat.
Jo? Já jsem ten moderátor
z Peče celá země.
Kdo jsi ty?
Ten moderátor ze Survivoru.
- Bože, tu kapelu miluju. Jsou dobrý. - Měli jeden hit.
Znáš „Heat of the moment“? Skvělá písnička.
Tak jo.
Ale rádi vyrábíte svůj obchod z perníku.
Bude menší konkurence.
Dobře. Není to soutěž.
- Není to soutěž. - Není to soutěž.
- Na co to mrkání? - Ne, je to jenom zábava.
- Co to mrkání? - Zábava. Nic.
- Tam. Jo. - Jo?
Tady kousek chybí. Skvělý. To vypadá dobře.
- To je hezký. - Dobře.
Proboha.
Takhle se ztrapňovat tím flirtováním.
Děti se dívají.
Snaží se sám sebe uklidnit, když přišel o to nejlepší, co kdy měl.
Líbíš se mi.
Říkej ještě něco.
No, chceš, aby začal žárlit?
Přijdu ti tak nevyzrálá?
Ne, to víš, že ne. Možná trochu. Chceš?
Ne.
- Hodím tě na stůl. - Není třeba.
- Je to skvělej nápad. - Ne.
Uvolni se a jdeme na to. Jo, výborně.
Můžu si tohle na chvilku půjčit?
- Jak se máš? - Ahoj.
- Dobrý. Jak se ti daří? - Ahoj.
- Už se dívá? - Já nevím. Jo.
- Vážně? - Ne!
Teď tohle.
Tak dobře.
Ona se akorát ztrapňuje.
- Proč ti na tom záleží? - Nezáleží.
- Rozjeď to. - Dobře.
- Bum, bum. - Mám to rozjet?
Páni.
Něco mi upadlo?
Aha. Promiňte, slečno.
Tvrdý, co?
Proboha, co to dělá?
Jedna z mých prací je exotický tanečník.
Dobře.
Pekaři! Do konce vám zbývá pět minut!
- Co tady děláš? - Nedívej se, špione.
Ale tohle není soutěž, pamatuješ?
- Kde máš partnera? - Nudil se.
Teď baví April.
Jo!
Užívali jste si spolu.
Jako vy.
Katie, můžu s tebou o něčem mluvit?
Jo, ale rychle. Pak mi tohle pomůžeš odnést vedle.
Dobře. Počkej. Pojď sem.
Jenom chviličku, jo? Chci jenom...
- Chtěl jsem se omluvit. - To je dobrý.
Dětem se už oblečení rozpadalo. Potřebovaly nové.
Ne, za tohle ne.
Omlouvám se, že jsem nebyl lepší manžel.
- Co? - Měla jsi pravdu.
Byl jsem tak dlouho v práci.
Na úkor tebe a dětí.
Zdá se mi to?
Děláš si legraci?
Ne.
Ne, jenom poslední dobou hodně přemýšlím, víš?
Moji tátové byli první místní gay pár, který měl dítě.
Bylo to trochu neobvyklé, takže poutali hodně pozornosti.
Někdy byla příjemná, někdy moc ne.
Byli jsme jako pokus, kterej lidi pozorujou.
Dokáže gay pár vychovat dítě?
A já si to asi uvědomoval.
Víš?
A potřeboval jsem kvůli nim něco dokázat.
A to ze mě nejspíš udělalo workoholika, promiň, Kate.
Moc mě to mrzí.
To jsi mi nikdy neřekl.
Nikdy jsem si to neuvědomil.
Asi jsem potřeboval devět měsíců odloučení.
Bylo jednodušší ze všeho vinit tebe než přemýšlet o sobě.
A doufám, že příště už to zvládnu líp.
Příště?
Jo.
Budu lepší manžel, lepší táta.
Teď ti nerozumím.
No, jestli se Tess a já vezmeme
a budu mít další děti, tak už to budu dělat líp,
díky tobě.
Díky našemu manželství, tak...
děkuju.
Tak jsme tady.
Nečiší z toho zrovna vánoční nálada, ale snaha byla.
Synku...
- Děláš mi starosti. - Díky.
Tak jo. Co pro nás máte vy dva?
Ne.
Je mi líto. Odstupujeme.
Nech toho. Je to opravdu tak hrozné?
Připravte se. Bum.
Jejda. Má to nějaký příběh?
Nezvládli jsme to.
- Jo. - Kmen promluvil.
- Tak příští rok. - Děkuju.
A teď konečně přicházíme k domečku, na který jsme všichni čekali.
Katie.
VÍTÁ VÁS WINTERLIGHT
No, myslím, že jsme našli vítěze.
Můžeš nám o tom něco říct?
To bych moc ráda.
Před lety jsem přišla do Winterlightu,
vdala jsem se
a odložila jsem kariéru a ambice
a cítila jsem, že jsem úplně k ničemu.
- Ale ne. - Ale to je v pořádku.
V tom jsem se mýlila.
Myslela jsem, že mým úkolem bude
pomáhat světu zelenou architekturou,
ale ukázalo se, že mým úkolem bylo
naučit mého bývalého manžela,
jak se stát lepším tátou a manželem
s jeho příští ženou a dětmi.
Už se nemůžu dočkat, až odsud vypadnu.
Chet vyrobil soba.
Jo, a ty sobí hovínka jsou jedlý.
Takže...
Hezký detail.
Díky moc za dnešek. Užil jsem si to. Bylo to skvělý.
Teď musím jet vyzvednout dvojčata.
- Ty máš dvojčata? - Jo. Některý dny se o ně starám.
- No jasně. - Buď silná.
Zavolej mi. A...
dej mi.
No tak. Dej mi pěst.
Dobře.
Pěkný.
Děkuji, má paní.
Líbí se ti to?
- Tohle musí pryč, překáží to. - Dobře.
- Chybíš mi. - Ahoj.
Nemůžeš se dočkat, až odsud vypadneš?
Myslela jsem z jídelny, bylo tam horko, ne?
- Ale? - Co?
Co se děje?
Až Gabe odmaturuje,
odstěhuju se do Bostonu.
- Cože? - Mami?
Panebože.
Kate, proč?
Vzali mě znova do mojí staré práce.
Je to pro mě další šance.
- A co náš dům? - Prodám ho, abych měla na nový život.
Tak počkej. Chceš mi říct, že hodláš prodat náš dům,
ale ani ses mi o tom nezmínila?
Tohle má být ta naprostá upřímnost?
Chtěla jsem vám to všem říct, opravdu.
Ale až po svátcích.
Nechtěla jsem pokazit Vánoce.
Ale já neodejdu, takže...
Prodat Mateřskou loď? To je jako prodat třetí dítě.
Opravdu nás opustíš? My mysleli, že se ti tady líbí.
Katie, tohle je opravdu smutný den.
Mně? Ze všech lidí?
Neřeklas to ani mně?
24. PROSINCE
Ňam.
Udělala jsem na omluvu koláčky.
Pořád mám na tebe vztek. Sladký pečivo to nezmění.
Promiňte, že jsem vám o tom domě neřekla.
Nechtěla jsem, aby to změnilo naše Vánoce,
ale nakonec se stejně změnily...
z jiného důvodu.
Já ti odpouštím, koláčky jsou výborné.
Díky, Nigele.
A rozhodla jsem se,
že nebudu trvat na tom,
že se musíte účastnit našich rodinných tradicí.
Můžete si dělat, co chcete.
Už se můžete rozhodovat sami.
Včera jsi byla nepříčetná.
Teď mi připadáš vyrovnaná.
Tohle je moje nové já, Gabe.
Gabe, jak ti jde ta esej?
Chci být hasič, mami. Už jsem se rozhodl.
Jo, až půjdeš někam jinam na vysokou,
uvidíš, že máš mnohem větší výběr.
Jasně.
Promluvím si s ním.
Dobře. Děkuju, zlato.
Jak jednou řekl Albus Brumbál:
- „Harry, musíš...“ - To rozhodně ne.
Dobře. No, tak to řeknu já.
Myslím, že se nejvíc bojíš,
že tvoje děti budou jako ty.
A z mého pohledu
to nevypadá tak špatně.
Díky, Nigele. To je moc milé.
- Ahoj. - Ahoj.
Páni. Vypadáš...
nádherně.
Děkuju.
- Ty taky. Pěkný oblek. - Děkuju.
To je strhávací oblek. Mám ho na exotický tanec.
Hned bych ti to ukázal, ale dá to moc práce
spojit všechny ty suchý zipy zase dohromady. Hrůza.
- Ukážeš mi to jindy. - Jo.
- Večer, jestli chceš. - Dobře.
Jo. Uvidíš.
Dobře.
- Má paní. - Děkuji.
Přestal jsem se otužovat a mažu se krémem.
- Cože? - Je skvělej. No teda...
- Ahoj, Chete. Pomůžu ti s kabátem. - Tak jo.
- Jo, dobře. - Opatrně, ženská.
Zaseklo se to.
Toho kluka vedle čaroděje znám! Jak je, chlape? Jak se máš?
Podrž to na chvíli.
Ty jsi koupila kapesní ohniště?
Jo, místo toho, které jsem Nigelovi rozbila, pamatuješ?
To je divný, nevypadáš opilá.
Pohlídáš mi Cheta?
Že váháš!
Výborně, Kate je tady.
A Chet.
Páni.
Ahoj lidi.
Pojďte na chvíli všichni sem. Děkuju.
Chci pronést přípitek.
Džusem, protože za dvě hodiny otevírám kliniku.
Chci jenom říct,
že ti to přeju,
že budeš konečně žít tak, jak jsi chtěla.
Nikdo si to nezaslouží víc.
Kdyby se šlo vrátit v čase, dopřál bych ti to mnohem dřív.
Takže na Ala, jo?
- Na Ala! - Na Ala!
- Na Kate! - Na Kate!
A já chci dodat:
Díky, že jste přišli.
Tohle je poprvé, co dělám štědrovečerní večeři,
protože normálně jsem na Vánoce ve vývařovně
a krmím chudé, potřebné a bezdomovce.
Tak jistě chápete, že... Ale tohle je taky moc hezké.
A vím, že už chcete rozbalovat dárky, takže to sníme co nejrychleji.
- Jo. - Tak pojďte.
Jdeme.
- Dobře. - Pojďte jíst.
Ty jsou ode mě.
To je od tebe pozorné.
Děkuju.
To je Stella McCartney.
Pane jo.
- Víš, kdo to je? - Ano, vím. Děkuju.
Já mám pro tebe taky jeden.
Já vím, co to je.
Ale ne, to snad ne.
Moje výroba.
- Vyrobila jsi to? - Jo.
Moje čepice se líbí, jasný? Jsou legendární.
Jo, to máš pravdu.
I moji čepici udělala Kate.
Já svoji čepici miluju.
Děkuju, tati.
Jo, myslím, že vypadá moc...
teple.
Tati, otevři ten velkej, je od mámy.
- Možná je to čepice. - Dobře.
Uf, to je těžký.
- Chceš pomoct? - Ne, dobrý.
- Určitě? - Jo.
- Asi mu pomoz. - Díky.
- Co to je? - No teda! To ne.
Udělalas to.
To je domácí gril.
Panebože! Nechte toho, přestaňte tleskat.
Já nic nechci. Nedívejte se na mě.
Nevěděla jsem, že ho tak moc chce.
O grilování ve slipech nikdy nežertuju.
Jasně, promiň. Chápu.
Ale, děkuju ti.
Promiň, že to trvalo tak dlouho.
Ne.
Tohle je pro tebe.
- Podám jí to. - Jo.
Ale je to ode mě.
- Díky, Chete. - Děkuju.
Moje voňavka.
Jo.
Snad bude dobrá.
Tátové říkali, že sis nekoupila lahvičku, tak mě napadlo, že napodobím tvoji vůni.
Nemůžu tomu uvěřit.
Je to přesně ta vůně.
Jak to?
No, cítím ji už hodně dlouhou dobu.
Tess!
- To asi ten parfém. - Na, tady máš.
To vypadá draze.
To doufám.
Je to prsten?
No, tak co to je?
AirPody?
- Pěkný. - To je skvělý.
Jo, protože jsi je ztratila při sáňkování.
Jo.
Promiň, ale víš, svojí bývalý manželce
jsi sám vyrobil její vlastní vůni,
a pak jsi mně dal AirPody.
- Tess, o nic nejde. - Jo.
Kate nechce kupované dárky. Chci být dobrý bývalý manžel.
No jo, ne. Máš pravdu. Omlouvám se.
To já jsem z toho udělala problém.
Je pozdě. My už půjdeme.
Ne, ještě jsou tu dárky.
- Jdeme. Najdi klíče. - Taky rád odcházím.
Tak jo, Chete.
Proč nemůžeš nikdy najít klíče?
Protože...
- Není někde jeho klíč? - Tady.
No výborně.
- Mám tě rád. - Já vás taky.
- Zůstaňte na dezert. - Chtějí jít, tak je nech.
Opatrně.
- Pojď. Obejmout. - Jo.
- Mám tě rád. - My taky půjdeme.
- Ahoj. - Podívejte se, hoří.
- Páni! - Gabe, vrať se!
Klid, najděte nejbližší východ a zůstaňte venku.
Všichni ustupte!
Ustupte!
- Promiňte. - Co to děláš, Chete?
- Ty jo! - Ne!
Co to...
Díky bohu!
Ustupte!
Ne!
Nedívejte se!
Zůstaňte v bezpečí.
Pálí se mi obočí. Je horko!
Chete, kde máš šaty? Uhni!
- Jo. Dobře! - Jo!
- Dobře, Gabe.
- Dobrá práce, zlato! - Borec!
Tak jo.
Hele.
- Co se stalo? - To byl dárek pro Nigela.
Pro mě?
Jo.
- Nigel. - Nigel, jo.
To je moje vina.
- To není ničí vina. - Ne, myslím tohle všechno.
Jsem hrdá na to,
že se vyhýbám problematickým vztahům.
Vyhýbám se idealizovaným mužům, kteří vypadají až moc dobře.
A tohle všechno je jedno velký varování.
Můj cíl nebyl randit s nějakým vesnickým doktorem a jeho ženou
a nějakým Nigelem.
- Jo, to chápu. - Ale díky za ty AirPody.
Asi by sis s ní měl jít promluvit.
Měl bych?
Jo.
Omlouvám se za dnešní večer.
Ne, v pohodě. Vždycky říkám, že bez hádky by to nebyla rodina.
Já jsem ráda, že jsi tady byl i s těma kalhotama.
Jsou ohnivzdorný. Dělám představení s ohnivýma loutkama.
Těžko se to popisuje, ale někdy ti to ukážu.
Dobře.
Takže se fakt odstěhuješ, jo?
Jo, měla jsem to všem říct dřív.
Já jsem plně otevřenej vztahu na dálku.
V Bostonu je spousta skvělých věcí, třeba pivní muzea, takže...
Ne. Promiň.
Chet to chápe.
A doufá, že změníš názor.
- Nezměním. - Sakra.
Ale děkuju ti, že jsem se díky tobě cítila výjimečně,
když jsem to opravdu potřebovala.
Jsi skvělej.
Ty taky.
Tak jo.
Sbohem, Chete.
- Uvidíme se. - Uvidíme.
Uvidíme se brzo, jo?
Tak jo.
Prošli jsme spolu vším.
Nečekala jsem, že bude tak těžké tě opustit.
Děkuju ti za všechno.
Jé...
nemáš za co.
Počkej, a co jsem udělala?
Jsi ta nejlepší dcera.
Ten vítr je tak silnej, že mě pořád budí.
Jo?
- Můžeme se přitulit? - Ano, prosím.
Jo.
Ahoj, nevzbudil vás ten vítr?
Jo.
Venku to zní drsně. Panebože.
Co to děláš? Gabe!
- Dobře. - Pardon.
Bože.
Chceš se taky přitulit?
Ne.
- Možná. - Pojď sem.
Taky mi můžeš dát hlavu na rameno. To se smí.
- Dobře. - Jo.
Moje děťátka.
Kdo to je?
Vsadím se, že Chet.
Co ty tady děláš?
Proč nejsi na klinice?
Dal jsem na dveře ceduli, ať jedou do Newberry.
Jdu pozdě?
- Na co? - Máme štědrovečerní čtení.
Jsem jediný, komu tady záleží na dodržování rodinných tradic?
Ježkovy voči. S dovolením.
Podívejte, co jsem našla u dveří.
Jé, ahoj tati.
- Á... - Jo.
Je tady táta.
- Řekni mi pravdu, jsem adoptovanej? - Jsem tvůj otec. Jsem tvůj táta.
Už se řítím. Tak jo.
Jo, nastal čas.
- Nemusíme to číst celý, že ne? - Ne.
Má asi tisíc stránek.
Přece bysme vás takhle nemučili, to ne.
- Jo. - Tak, první stránka.
Tohle je první společná fotka mě a mámy.
To je kočka. Podívejte, jak je máma nádherná.
Ty taky nevypadáš špatně.
Chce se mi brečet. Možná se rozbrečím.
Byla to zábava.
Jo, to byla.
Líbilo se mi to.
Asi bych už měl jít.
Díky za dnešní večer.
Nemáš zač.
Já myslel, že jsme ty dveře spravili, ne?
Pitomej starej dům.
No tak!
To nic, domečku. On to tak nemyslel.
Promiň, domečku, nemyslel jsem to tak.
Spousta věcí nám nefunguje.
A spousta věcí jo.
Jo.
- Je to výborný. - Jo, výborný.
25. PROSINCE
- Veselé Vánoce, ospalci. - Veselé Vánoce.
Jsou Vánoce. Dostanete pusu.
Ahoj, mami. Veselé Vánoce.
- Půjdu... - Já taky!
Dobře.
Nigele, veselé Vánoce.
Půjdu připravit auto.
- Do devíti máte být u táty. - Ty nepojedeš?
Po včerejším večeru? Ne, díky.
Mám tady spoustu práce.
Změna plánu!
Jdeme pěšky.
Ahoj rodino.
Všechno v pořádku?
Myslíš s...
S bouřkou.
S bouřkou uvnitř, nebo venku?
S bouřkou venku.
Nemám teplo ani elektřinu
a na kůlnu spadl strom.
Takže jo, super.
Chudáčku.
No tak, Tess.
- Promiň, bylo to nahlas? - Co děláš?
Odjíždím. Vracím se domů.
Dobře, ale silnice jsou zapadané, takže to asi nebude bezpečné.
Když jsem přešla Afriku, Kate, zvládnu i Winterlight.
Ale děkuju.
Dobře.
Vím, že se s Everettem musíme dohodnout na pravidlech.
A bude v tom i nějaké kouzelné pravidlo,
že se staneš úplně neviditelnou?
Protože jedině tak se nerozzáří, kdykoli vejdeš do místnosti.
A já... Ale děkuju ti za pohostinnost a za čepici.
A už musím jít.
Bože, já myslel, že tě shodila ze schodů.
Tess, kam jdeš?
Nejde elektrika, mrzne, a ty máš na sobě vinylovej kabát.
Já budu v pohodě.
Mám přece čepici od Kate, ne, Betty?
- Nechceš si o tom všem promluvit? - O čem?
Co to děláme? Co jsme si mysleli, že se stane?
Když jsem si zvrtnula kotník,
možná jsem se přitom praštila do hlavy a teď jsem na severním pólu
s chlápkem, kterýho jsem potkala.
Asi jsme oba zažili nějakou společnou manickou příhodu.
A nikdo si to neuvědomil,
protože jsme oba tak atraktivní a urostlí.
No, aspoň ten sex byl dobrej.
Jo.
Jo, šlo to. Zlepšovalo se to.
Aha. Hej!
Tak jo, já půjdu.
Nechám tě tady
s tím vším.
Veselé Vánoce, Betty.
Veselé Vánoce.
Hej!
Veselé Vánoce!
Co to...? Chet?
Jo!
Proč musí být všude?
Jsem dobrovolník záchranného týmu.
Tohle je Big Pluhowski.
No jasně.
Potřebuju na dálnici. Cesta k ní už bude asi projetá.
Ne, ještě jsem tam nebyl.
Tak poletím vrtulníkem, to je fuk, jenom mě odsud dostaň.
Musím do New Yorku.
- Chet miluje New York. - Samozřejmě.
A tohle je jeden z tvých... striptérských obleků?
Může být, jestli chceš.
Promluvíme si o tom pak.
- Sbohem, Kate! - Sbohem, Chete!
Sbohem, chlape!
- Jsem Everett, ale... - Dobře. Jasně, Kate.
Jedeme.
Nechci znít jako Grinch, ale...
co to odložit, než zapnou elektriku?
Nebo to úplně zrušit.
Kolik znamení ještě potřebujeme, že letos to nevyjde?
O čem to vůbec mluvíme? Nic nebudeme rušit, jasný?
Jsou Vánoce.
- Jdeme. - A kam přesně?
No přece domů.
Nevím, jak jsem na to mohla zapomenout.
Mateřská loď má baterie.
Teplo, jídlo.
Jsou Vánoce!
Jo!
Projdeme okolí, jestli někdo nepotřebuje pomoc.
Dobrý nápad.
A co já?
Uděláš dárky?
Udělej dvě hromádky a zachráníme, co se dá.
Provedu.
Super, obuju se. Sejdem se tam.
Dobře.
Zlato?
Mrzí mě, že pocházíš z divný rodiny.
No jo.
Mě ne.
Když jsem starší, už se mi líbí být z divný rodiny.
Asi mám divnost ráda.
No jo, Nigel.
- Mami. - Dělám si legraci.
Mám ho moc ráda.
Tak jo, řekni ještě něco, abych se cítila dobře.
Neslož se,
ale díváš se na předsedkyni Oxfordské iniciativy udržitelného rozvoje.
A o víkendu dělám dobrovolnici na kompostovacím systému.
Jsem na tebe tak hrdá!
Zlato moje!
To je ten nejlepší vánoční dárek.
- Díky, žes mi to řekla. - Nemáš zač.
Kdo je to? Mám taser!
- Tady Gabe, slečno Westová. - Aha.
Nechcete s náma do Mateřský lodi?
Máme tam elektriku.
Nemůžu chodit. Zranila jsem se na Zumbě.
- Zumba! - Můžeme vás odnést.
Můžeme?
Jo.
Co je na tom legračního? Pojďte dál.
Tak jo, pojď.
Můžeš?
- Děkuju. - Jo.
Veselé Vánoce!
Jsou tady Santovi pomocníci.
Je někdo doma?
To je zvláštní. V celém bloku není nikdo doma, jak je to možné?
To nevím.
Tak dobře.
Zkusíme další?
- Páni. - No jo, záhada je vyřešená.
Jo.
Co to je? Proč je to tak těžký?
Proboha, promiň.
Děkuju.
Ahoj!
- Co děláte všichni v mém domě? - Bez tebe by zmrzli.
Celé město myslí, že máš ve sklepě elektrárnu.
- Možná mám. - Proto tady nejsme.
Slyšeli jsme, že jsi zaútočila na bezbranný perníkový domeček.
- Aha. - A pak oznámila, že odejdeš.
Tak ti chceme říct, jak moc pro nás znamenáš.
Kate, snad tě ti nóbl architekti taky tak ocení.
Řekni jim, že když jsi na radnici dala živou střechu,
vrátili se všichni místní ptáci.
Pracuju jako v pohádce.
Já byla skeptická, jak víš,
ale ty spotřebiče, cos mi doporučila, mi ušetřily balík.
Nakoupila jsem si celý nový šatník.
Jsem teď žhavá sexbomba.
Jo, to teda jsi.
Dobře...
Určitě jim to řeknu.
Budeš nám chybět.
- Na zdraví! - Na zdraví!
Je to horké!
Promiň, zabral jsem ti kuchyň. To je zvyk.
Ochutnej, upravil jsem recept na sirupový koláč, aby byl veganský.
- Opravdu? - Ano.
Páni.
- Chutná? - Panebože.
Je to moc dobré.
Taky si myslím.
To se mi ulevilo.
Výukový program Cordon Bleu nezahrnuje rostlinstvo,
tak to pojmenuji po tobě.
- Děkuju. - Kateina buchta.
Kdykoli pomyslím na buchtu, vzpomenu si na tu tvoji. No...
Zkusím přesvědčit mámu a tátu, aby to podávali v hospodě.
To by bylo moc milé.
Jsi moc milý, Nigele.
Děkuju, že jsi hodný na moji dceru.
- No... - Vidím, že je s tebou šťastná.
Co víc si můžu přát?
Jsme rádi, že jsi tady.
Jsi roztomilý.
- A trochu bláznivý. - Jo.
To se mi líbí!
Tati... Co děláš?
Ty spíš? Vzbuď se.
- Zlato? - Rozbalil jsem...
Co jsi s ním včera dělal?
- Byli jsme v klubu. - V klubu?
Mami, mám pro tebe poslední dárek.
Je to moje esej.
Vánoční zázrak!
- Dobře. - Ne, vstaň!
- Vstávej. - Virbl!
Přesně tak.
Ať tě slyšíme.
Ale ne.
Tak jo.
„Jsem Gabriel Holden.
Úkolem této eseje bylo popsat někoho, ke komu vzhlížím,
někoho, kdo změnil můj pohled na svět.
Napadl mě požární velitel Phil,
obdivuhodný dvoumetrový muž, ke kterému proto musí vzhlížet každý.
Existuje jediná osoba, jejíž přesvědčení a nesmírná houževnatost
změnila můj pohled na svět, nebo ho vůbec vytvořila,
a to je moje matka, Kate Holdenová.
Máma říká, že se vzdala kariéry, ve které chtěla měnit svět k lepšímu.
Ale já vím, že to dělá každý den.
A i když to není vždy okázalé,
naučila mě prakticky, jak lidem zlepšovat život.
Od instalace kompostovatelných záchodů
k propagaci ekoúklidových služeb pro ženský útulek.
Pomáhá zlepšovat svět postupně jednomu člověku po druhém.
Máma vždycky říká: ‚Velké činy se skládají z malých skutků.‘
Ona je důvod, proč chci ve svém životě sloužit ostatním.
‚Dej mi sílu zachránit život,‘ říká hasičské heslo.“
Ty jo!
To bylo tak krásný.
Nikdy na to nezapomenu.
To doufám, to byla jediná kopie.
Teď už ji nepotřebuješ.
Budeš přece hasič, ne?
- Co? - To je tvoje vášeň.
Chci, abys dělal, co máš rád.
Stoprocentně tě podporuju.
Tak jo.
A Sienno, jestli chceš jet navštívit Nigelovy příbuzné do jeho vesnice,
nejsem proti.
A jestli se chceš vdát a pak tam zůstat žít...
Jenom spolu chodíme.
Znamená to, že ti můžu říkat tati?
- Ahoj. - Ahoj, Betty.
Co tady venku děláš?
- Jsi v pořádku? - Jo.
Jenom přemýšlím.
O čem?
Hlavně o Chetovi.
Chci říct...
Mluvil jsi s Tess?
Ne.
Ne, jak říkala: „Nesledovat, ignorovat, vymazat.“
No...
tak mám pro tebe novinku.
- Jo? - Chet se mi ozval.
A on a Tess mají lístky na Lvího krále.
Tak to je roztomilý.
- Je to roztomilý. - Skvěle se k sobě hodí.
Máme to hotové.
Naše rozvodové dokumenty.
Hele, Ale, já se nechci rozvádět.
Ani se odpojovat.
Řeknu ti to ještě jednou.
Nechci tě ztratit.
Vezmi mě s sebou do Bostonu.
A co tvoje ordinace?
Zavřu ji.
Prosím, Ale. Tolik jsi toho pro mě udělala.
Radši bych umřel,
než byl bez tebe.
Tak ti musím říct...
že...
jsem se rozhodla, že nepojedu.
Co?
Kdy...
Kdy ses rozhodla?
Teď.
Co si nalhávám?
Nikdy bych tě nedokázala opustit.
Teď mluvíš s domem, viď?
Jo.
Mám pocit,
že se nám záměrné odloučení nepovedlo.
A já mám pocit,
že už o něm nechci nikdy slyšet.
Betty,
tohle není budoucnost, jakou jsem čekala.
Ale jsem si stoprocentně jistá,
že je to budoucnost, jakou chci.
Pojď sem.
Můj velkolepý vánoční příběh má tedy šťastný konec.
Založila jsem si vlastní firmu na udržitelný rozvoj, pomáhám svému okolí
a zlepšuji svět postupně jednomu člověku po druhém.
O ROK POZDĚJI
A ten pocit první lásky, který jsem si myslela,
že už nás s Everettem opustil?
Ukázalo se, že tam na nás pořád čekal.
Čekám už hodinu.
Ty pořád pracuješ.
- Máš houbové burgery? - Jo.
A co tvoje domácí grilování?
Mám svoje rukavice.
- Jsem ráda, že jsi šťastný. - To jsem.
Kdy zapadlo slunce?
Ty fotovoltaické panely, co jsem právě nainstalovala, mají senzory
a po setmění se má všechno rozsvítit.
A je to.
Nádhera.
Miluju tě, Betty.
Miluju tě, Ale.
Překlad titulků: Petr Bajer