Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Så många gånger har jag sagt att jag är lyckligt lottad som har dig.
En snäll och omtänksam man som jag litade på till fullo.
Hur kunde den perfekta mannen bli så här?
Hur kunde du förråda mig så här?
Hur kunde du ta med dessa främlingar in i mitt sovrum?
Vi ska ta er till Frankrike.
Jag varnar er, det är en upprörande berättelse.
En 71-åring har erkänt att han drogat
och våldtagit sin fru under en tioårsperiod.
Han bjöd också in andra män att göra detsamma.
Fallet har fascinerat människor världen över.
Det liknar inget vi har sett tidigare.
Många frågar sig hur ett sånt fruktansvärt sexuellt våld
kunde ske i så stor skala.
Vi är här för att fördöma...
Han kunde manipulera alla omkring sig i åratal
utan att de anade vad som pågick.
Det är omkring 72 olika män. Men alla kan inte identifieras.
Vilka är de här männen?
Majoriteten av de åtalade nekar fortfarande till skuld.
Han berättade inte för mig att han skulle droga sin fru.
Jag vet inte hur det är med de andra, men jag är inget monster.
Resten av rättssalen blev helt tyst
när Gisèle Pelicot sa att hon ville tala direkt till sin före detta man.
DENNA FILM INNEHÅLLER LJUDVITTNESMÅL INLÄSTA AV EN SKÅDESPELARE
DE ÄR UTDRAG UR DOMSTOLSUTLÅTANDEN
Jag har bevakat många våldtäktsfall i rätten.
Vanligtvis finns det en åtalad, ett offer
och nästan ingen i domstolen. Rättssalen är fullsatt.
Det är så mycket som är ovanligt med den här rättegången.
Det är journalister och flera advokater,
och man är omgiven av anklagade.
Det är nytt för mig.
Jag har aldrig varit i en rättssal där de anklagade satt runt omkring.
Särskilt när det handlar om något så känsligt.
I september 2024 inleddes en rättegång
som skulle chockera världen.
I centrum för det hela stod 72-åriga Gisèle Pelicot.
Maken, Dominique, erkände att han drogat och våldtagit henne
i nästan ett decennium.
Bredvid honom stod 50 andra män, alla anklagade för våldtäkt
eller sexuella övergrepp på en medvetslös Gisèle,
medan Dominique filmade dem.
Alla har funnits skyldiga.
Några av dem har erkänt våldtäkt och erkänt sig skyldiga.
Andra har sagt att de blivit lurade.
De har sagt att de blev manipulerade av Dominique Pelicot
att det var en sexlek.
Några av dem har sagt: "Jag lämnade inte mitt hus
med avsikt att våldta en kvinna, så jag är inte en våldtäktsman."
Trots videobevisen mot dem
har förnekelsen underlättats av den franska våldtäktslagstiftningen,
som inte nämner ordet samtycke.
Många försvarar sig genom att säga att de inte hade våldtäkt som avsikt.
De åkte dit för att ha en trekant.
Det har varit intressant att domaren har frågat var och en av de åtalade:
"Pratade du med henne?
Fick du någonsin samtycke från henne?"
Och de har alla sagt: "Nej, jag pratade inte med henne.
Nej, jag fick inte hennes samtycke."
Jag tror också att den långsiktiga effekten
kommer att leda till samtal i Frankrike och världen
om hur vi hamnade här.
Den djupt rotade misogynin i fransk kultur började ifrågasättas.
Världen har sett på hur Gisèle Pelicot på bara några veckor
har blivit en ikonisk figur.
Hennes ställningstagande har belyst frågor kring skam och samtycke
och sexuellt våld.
De säger att jag är modig.
Jag säger: "Det är inte mod.
Det är vilja och beslutsamhet att förändra samhället."
Man måste komma ihåg när man ser vad som händer i rättssalen
att varje dag passerar Gisèle Pelicot förbi de män
som anklagas för att ha våldtagit henne.
De har huvorna uppe, de bär masker och rånarluvor,
de täcker ansiktena så mycket som möjligt för att dölja sin identitet.
Och så har man den här kvinnan som går förbi dem.
Och stiger in i rättssalen till applåder från åhörarna.
Och varje dag måste hon finna styrkan att möta dem.
Människor världen över har visat sitt stöd för Gisèle Pelicot.
Från meddelanden klottrade på väggar nära domstolsbyggnaden,
till massprotester med tusentals deltagare i flera städer.
Det här är en berättelse om våld i hemmet i stor skala med våldtäkt,
och det finns även främlingar inblandade.
Jag tror att det som är skrämmande är hur Gisèle Pelicot är relaterbar,
och sen, naturligtvis, hennes mycket modiga och ovanliga beslut
att offentliggöra rättsfallet.
Eftersom hon gjorde det
tror jag att det är därför det nu är en världsnyhet.
Även om historien har spridits globalt,
har ingen plats skakats så mycket som Mazan.
Mazan ligger 34 km nordost om Avignon
och är en liten medeltida by med drygt 6 000 invånare.
Det var här familjen Pelicot bodde,
och det var här Gisèle utsattes för åratal av övergrepp.
Det är en fridfull stad som har förstörts av detta fall,
eftersom människor nu kopplar Mazan till våldtäktsfallet.
Folk har tröttnat på att höra om fallet.
De förstår inte nödvändigtvis varför folk associerar namnet
på deras stad, där de älskar att bo, med våldtäktsfallet.
Invånarna ser att fransk media kallar historien för L'affaire Mazan.
Namnet på deras hem har blivit oskiljaktigt kopplat till rättegången
och dominerar rubrikerna.
Den här historien, Herregud, den drabbar oss.
Den drabbar oss lite som en meteor,
eftersom man aldrig kunde ha föreställt sig något sånt här.
En lokalinvånare är Marion,
som driver ett center för offer för sexuellt våld.
Plötsligt får hela världen upp ögonen för denna lugna by.
Media från hela världen kommer för att granska oss,
och vi är inte förberedda i en sån här liten by.
Det finns en frustration över att hela byn har fått dåligt rykte
på grund av endast tre åtalade, inklusive Dominique från Mazan.
De flesta av de misstänkta bodde inom en radie på 64 km.
Men det finns också spänningar och misstänksamhet.
Medan polisen har identifierat 50 av de män som Dominique filmade,
är ytterligare 22 misstänkta fortfarande på fri fot.
Och dessutom är det en by
som jag ser som traditionell och patriarkal.
Ett fall som involverar övergrepp, våldtäkt och sexualitet är tabu.
Det är inget vi gillar att prata om.
Oavsett var brotten inträffade undrar många
hur de ens kunde ske.
E. LECLERC STORMARKNAD 12 SEPTEMBER 2020
Det som är så skrämmande är att allt hände av en ren slump.
Det ögonblick då allt börjar nystas upp för Dominique Pelicot
är när en vakt ertappar honom med att filma under en kvinnas kjol
på en stormarknad i Carpentras.
Din telefon tar bra bilder. Han filmar under din kjol.
Videon där Dominique filmar under en kvinnas kjol i en butik dyker upp.
Och det vi ser är hans ansikte med ett munskydd,
och hans kamera glider diskret mot hennes kjol.
Han konfronteras sen av en säkerhetsvakt.
Din telefon tar bra bilder. Han filmar under din kjol.
Vill du anmäla honom? Han filmade under din kjol.
- På fyra kunder. - Verkligen?
Jag skojar inte. Vi har sett honom fyra gånger. Gå till polisen.
Han åker fast på grund av ett slarvigt misstag
av någon som noggrant har hållit sin perversion hemlig.
Det är som att han haft en oemotståndlig lust att filma kvinnan.
Vi borde hitta de andra. Det finns tre till.
Du är verkligen ett äckel. Det är du verkligen.
Det som är så skrämmande med fallet
är att vi vet att det finns många fall av "mindre" sexualbrott
som inte utreds ordentligt.
Det var först när polisen agerade
som de upptäckte hela omfattningen av vad som pågick.
När han pratade med polisen
hävdade Dominique Pelicot att han hade övermannats av begär,
eftersom hans fru hade varit hemifrån i en månad.
Han sa att det var olikt honom.
Dominique Pelicot ber henne sätta sig, bryter ihop och börjar gråta,
och säger: "Gisèle, jag har gjort ett stort misstag.
Jag har gjort något dumt.
Jag har ertappats med att filma kvinnors skrev under deras kjolar."
Hon funderar på det ett tag.
Över 40 år tillsammans. Hon vet att hon kan förlåta honom,
men hon säger: "Du måste be kvinnan om ursäkt.
Och om du någonsin gör det igen, så lämnar jag dig."
Han ber om ursäkt och säger: "Det ska aldrig hända igen."
Hon har ingen aning om hur omfattande övergreppen är
som han har begått under de senaste tio åren.
Under 50 år tillsammans
hade han aldrig gjort några obscena gester.
Jag sa: "Jag förlåter dig den här gången,
men det blir ingen nästa gång."
12 SEPTEMBER 2020
Din telefon tar bra bilder. Han filmar under din kjol.
I september 2020 stoppas Dominique Pelicot av en säkerhetsvakt
för att ha filmat under kvinnors kjolar på en stormarknad.
Inspirerad av lagstiftning som infördes i Storbritannien
blev handlingen olaglig i Frankrike 2018.
Säkerhetsvakten spelar en väldigt viktig roll,
för om han inte hade insisterat på
att kvinnan som blev filmad utan sin vetskap skulle anmäla
kanske hon aldrig hade gjort det.
Hon kanske hade tänkt: "Han är knäpp, men skit samma.
Jag ska gå hem och glömma den här händelsen och gå vidare."
Polisen, direkt till polisen. Du stannar här, rör dig inte.
- Jag litar på att du anmäler. - Verkligen?
Men en video läckte ut till fransk media,
och man kan tydligt höra säkerhetsvakten säga:
"Du måste göra en polisanmälan. Gå till polisstationen.
Du är den fjärde kvinnan han filmar idag. Du måste anmäla honom."
Hon gjorde det och det var det som gjorde polisutredningen möjlig.
Bilder i franska medier
visar hur övervakningskameror fångade Dominique
med en väska med en dold kamera.
Så han har nu gripits för det som vissa skulle säga
är ett ganska lindrigt sexuellt brott.
Det är litet jämfört med vad som har hänt under det senaste decenniet.
Senare hittar polisen i väskan som han hade med sig
en kamera, en videokamera och några kondomer.
Dominique Pelicot hade två telefoner i sin väska.
En utredare lade märke till något på en av dem.
Det fanns bara en app på hans iPhone, nämligen Skype.
Han öppnade Skype och började se en massa bilder,
foton av kvinnor som låg medvetslösa på sina sängar
och nakna män runt omkring dem.
Han bestämde sig för att ringa sin chef och starta en utredning,
för att ta reda på vad som pågick.
Alla Dominiques digitala enheter från hans hem beslagtogs.
På ett USB-minne hittar polisen en mapp med titeln "Övergrepp".
I den fann de noggrant märkta mappar
med över 20 000 videor och foton.
De verkade visa olika män som hade sex med en kvinna.
Polisen hade ingen aning om vad som pågick eller vad de såg.
De märkte att det var samma kvinna i varje video,
och senare insåg de att det var Pelicots fru.
Med så mycket bevis stod polisen inför en lång utredning.
Vilka var de här männen? Var något av detta frivilligt?
Kan de verkligen se på när en kvinna utsätts för åratal av övergrepp?
De började gräva i Dominique Pelicots och Gisèle Pelicots liv.
De levde ett mycket tillbakadraget och stillsamt liv.
De uppfostrade tre barn utanför Paris och hade sju barnbarn.
När de pensionerades flyttade de till södra Frankrike, en vanlig familj.
Det var inget särskilt intressant eller anmärkningsvärt med dem.
Det gör att man lätt kan relatera till dem.
I stort sett hade de en lycklig pensionering.
Vi vet att hon beskrev äktenskapet som lyckligt och tillfredsställande.
Han lagade ofta mat. Jag såg det som ett tecken på omtanke.
GISÈLE PELICOTS ORD
En kväll kom han för att hämta mig på Avignon-stationen
efter tio dagar med mina barnbarn.
Han hade redan förberett maten. Två tallrikar stod redan i ugnen.
Jag häller olivolja på mina potatisar och han lägger på smör,
så det var lätt att se vilken tallrik som var hans.
Vi drack ett glas vitt vin tillsammans.
Ofta när det var fotboll på tv lät jag honom titta själv.
Han tog med sig glass till mig till sängen. Min favoritsmak, hallon.
Jag sa: "Vilken tur jag har. Du är underbar, du tar hand om mig."
Trots deras till synes idylliska liv,
fanns det tecken på att något kunde vara fel.
Redan 2013, när paret först flyttade till Mazan,
hade Gisèle hälsoproblem.
Hon hade minnesproblem.
Hon höll på att tappa håret och gick ner i vikt.
Jag tror att det framför allt var minnesförlusten som började signalera
till den övriga familjen att något var fel.
Det var en mycket obehaglig, märklig känsla,
hon kände att hon tappade tidsuppfattningen
och greppet om sitt liv. Hennes liv höll på att glida ifrån henne.
Hon besökte tre neurologer.
Hon trodde att hon kanske hade Alzheimers.
Under tiden var Dominique stöttande.
Gisèle höll på att bli galen och undrade vad som pågick,
men visste att hon hade en mycket stöttande make vid sin sida.
Han sa till henne att hon skulle klara sig och inte behövde oroa sig.
Ingen kunde berätta för henne exakt vad som pågick.
Ingen kunde tänka det otänkbara,
och ingen kunde föreställa sig det ofattbara.
Det var först när Dominique ertappades med att filma kvinnor 2020
som saker och ting började falla på plats.
Två månader har gått sen Dominique greps
för att ha filmat kvinnor på en stormarknad.
Gisèle har förlåtit sin man.
Men plötsligt blir de kallade till polisstationen.
De har en vanlig morgon tillsammans,
och sen åker de till polisstationen.
Gisèle tror att det är kopplat till händelsen på stormarknaden.
Det är ett starkt ögonblick när Gisèle ser sin man Dominique
bli kallad upp på övervåningen för förhör.
Hon stannar på nedervåningen och de utbyter en blick.
Hon har ingen aning om att det är sista gången hon ser sin man.
Polisen sa:
"Jag ska visa dig några saker som du inte kommer att gilla."
Han öppnade en mapp och visade mig ett fotografi.
Det var svårt att känna igen mig själv
uppklädd på ett sätt som inte var bekant.
Sen visade han mig ett andra foto och ett tredje.
Jag bad honom att sluta. Det var outhärdligt.
Jag låg orörlig i min säng och en man våldtog mig.
Min värld rasade samman.
Man kan inte låta bli att tänka på hur det skulle vara att vara Gisèle.
Man ser någon som gör allt för en,
särskilt när man är svag eller sjuk, och man känner sig så tacksam,
bara för att sen få veta att han har förrått en
på ett av de mest fruktansvärda sätt man kan tänka sig.
Det är verkligen ondskefullt.
Det är också kvällen då hon berättar för sina barn.
Hon ringer först sin dotter och säger:
"Jag har något hemskt att berätta för dig."
Hon berättar att hennes pappa har våldtagit henne i många år
och bjudit in okända män att ha sex med henne,
medan hon var medvetslös.
Det är en jordbävning, en chockvåg för familjen.
ALEX GUEY JOURNALIST PÅ LE DAUPHINÉ LIBÉRÉ
Vi har anlänt till staden Mazan.
Mazan är en ganska fridfull stad. Det är väldigt lugnt.
Det finns inte så mycket att göra.
Den är känd som en liten provensalsk stad där livet är bra.
Vi närmar oss platsen där han tvingade dem att parkera sina bilar.
Nära stadion, som ligger precis här.
Det var här han sa åt männen han träffade på internet att parkera.
Dominique Pelicot kom gående för att träffa dem personligen.
Ibland var han i sin morgonrock.
Han var i underkläder med bara en morgonrock över,
och han hämtade dem här, och de gick mot huset.
De gick ungefär 100 m för att komma till återvändsgränden
där parets hus låg.
Det är här.
Det var här allt hände från 2013 till 2020.
På en mycket fridfull, mycket avlägsen plats, i ett vackert hus.
Det var här skräckhistorien utspelade sig under många år.
Gisèle har konfronterats med videor,
som visar hennes man och andra män ha sex med henne medan hon sover.
Utredarna måste pussla ihop hur det här kunde hända.
Utifrån videorna kan polisen fastställa
att detta har pågått i ungefär tio år.
År 2011 har paret Pelicot varit gifta i nästan 40 år
och bor i Paris.
De har barnbarn och lever ett lyckligt och fridfullt liv.
Dominique hade börjat laga mat några år tidigare.
Han fann ett perverst nöje i att säga till henne:
"Älskling, oroa dig inte. Jag lagar middag, du kan koppla av."
Under förevändning att ta hand om sin fru
började Dominique droga henne.
Pelicot använde en drog som heter Temesta.
Det är ett ångestdämpande läkemedel.
Temesta, även känt som Lorazepam,
används för att behandla ångest och sömnsvårigheter.
Dominique använde droger som han fått utskrivna av sin läkare.
Han krossade drogerna, vanligtvis tre piller,
och blandade dem i maten.
Han lagade ofta mat med mycket vitlök, lök och kryddor.
Fullt av smak och dofter för att dölja smaken och färgen på drogen.
Om han inte kunde smyga ner den i hennes middag
gav han henne hennes favoritglass.
Höga doser av Temesta kan orsaka medvetslöshet.
Han tog med sig min glass till sängen. Min favoritsmak, hallon.
Jag sa: "Vilken tur jag har.
Du är underbar, du tar verkligen hand om mig."
Jag kände aldrig mitt hjärta slå snabbare. Jag kände inget.
Jag måste ha somnat väldigt snabbt.
Drogerna fick Gisèle att falla i en djup, komaliknande sömn.
Om han gav henne drogen för tidigt skulle hon vakna,
så han var tvungen att tajma allt perfekt.
Ett par tillfällen finns dokumenterade på video
där Gisèle vaknar upp, utan att minnas det.
Pelicot tänkte ut hur han skulle hålla henne medvetslös.
Dagen därpå var jag tröttare än vanligt,
men jag jobbade mycket och tänkte att det var därför.
Efter att ha drogat Gisèle våldtog Dominique henne.
Detta övergrepp pågick i två år.
2013 flyttade paret till Mazan.
Där eskalerade Dominique sina brott.
Han började bjuda in främlingar att delta.
Pelicot gav männen ganska detaljerade instruktioner.
Om de körde bil skulle de parkera vid en närliggande sporthall,
för att inte väcka misstankar hos grannarna.
Han sa till dem att de inte fick använda rakvatten.
De skulle inte röka innan de kom hem till honom.
Dominque var noggrann och metodisk i sin planering.
När de anlände fanns det en mycket specifik rutin.
De var tvungna att tvätta händerna och klä av sig i köket,
och framför allt inte väsnas.
Han bad dem värma händerna på elementet,
eftersom kalla händer kunde få Gisèle att vakna.
Pelicot gjorde allt han kunde för att hon inte skulle vakna
eller ana något på morgonen om vad som hade hänt på natten.
Jag tror att han verkligen njöt av att ge männen det där protokollet.
"Jag har kontroll över den här personen. Jag äger henne.
Om du vill vara med henne måste du göra detta,
för jag är portvakten."
Det är tyst och de viskar för att inte väcka henne.
Det är någon som bokstavligen är i den djupaste, djupaste sömnen.
Hon är som ett lik, i princip. Det är bara en kropp.
Hennes käke hänger på sidan och hon snarkar.
De rör vid henne och gör hemska saker med henne, och hon rör sig inte.
Hon är medvetslös och svarar inte.
Ofta är hon naken, eller så är kläderna uppdragna
och trosorna neddragna.
Männen smyger ofta upp bakom henne.
De onanerar ofta för att bli upphetsade.
Och man ser män...
som tränger in i hennes vagina, hennes rumpa, hennes mun,
utan att någonsin prata med henne.
GISÈLE PELICOTS ORD
Det här är barbari i bildform.
De behandlade mig som en trasdocka, som en sopsäck.
Jag ligger orörlig på sängen och blir våldtagen.
Den specifika fetischen kommer fram. Den kallas somnofili,
och det är en fetisch eller önskan att ha sex med någon
som är orörlig och medvetslös.
Ibland kallas det på ett ganska oroande sätt för Törnrosafetisch.
Det är ett brott. Han har inte fått sin egen frus samtycke
för att delta i denna aktivitet.
Polisen kunde bara avslöja brottens omfattning
på grund av att Dominique hade filmat.
Dominique Pelicot var verkligen påverkad av pornografi.
Han såg sig själv som en filmregissör.
Han filmar sexscenerna, eller våldtäktsscenerna.
Vissa videor filmas från ett stativ, men ofta filmar han också närbilder.
Man kan höra hennes ex-make dirigera dem lite.
Han säger: "Försiktigt." Eller använder vulgära termer om henne,
som: "Stoppa in den i horan",
eller: "Hon är en hora, hon förtjänar det."
Det fanns hundratals filer, foton och videor av övergreppen.
Han sparade dem noggrant, organiserade och arkiverade dem.
Han gjorde videomontage av varje våldtäkt som begicks
och kategoriserade dem efter sexscen, längd och datum.
Han klassificerade alla videor
på samma sätt som man gör på pornografiska webbplatser.
Han älskar verkligen det han gör, planeringen, organiseringen.
Den mycket rika fantasivärld som någon som Dominique lever i
är en stor del av vem han var.
Han tänkte nog på det här hela tiden.
Med tiden började Dominique söka sig till andra.
Han riktade sin uppmärksamhet mot sin egen dotter, Caroline.
Bland de tusentals bilderna
fanns flera på henne i hennes pappas katalog.
Ett antal av dem hade raderats,
men återskapades av polisens digitala experter.
Dominique Pelicot delade bilder av henne och hennes mamma på nätet
med riktigt förnedrande kommentarer om dem.
Det fanns också ett fotomontage av henne och hennes mamma
när de kom ut ur badrummet tillsammans
som hade titeln "Min slampa och hennes dotter".
Foton på Pelicots svärdöttrar hittades också.
De hittade foton, inte av dem sovande,
utan foton tagna på dem med dolda kameror i badrummet
när de kom ut ur duschen nakna.
Så vi har Gisèle Pelicot och all den skräck hon har genomlidit,
men där finns också dottern och svärdöttrarna.
Han var en riktig opportunist.
Han var den ständigt närvarande voyeuren.
Dominique hade hållit detta hemliga liv dolt i nästan ett decennium.
Under psykiatrikernas utvärderingar hittades inga psykiska sjukdomar,
eller allvarliga störningar.
Men han har två identiteter.
Han behövde kunna dela upp sig,
för att agera som en kärleksfull make och pappa,
så att han kunde uppfylla sitt större syfte.
Han kunde manipulera alla omkring sig,
sina barn, deras vänner och sin fru i flera år
utan att de hade någon aning om vad som pågick.
I 50 år levde jag med en man
som jag aldrig kunnat föreställa mig skulle vara kapabel till det här.
För mig var det någon jag litade helt på.
Bedrägeriet fortsatte, medan Gisèles hälsa försämrades.
Tecknen fanns där, men jag visste inte hur jag skulle tyda dem.
Han märker att hon blir orolig för sin hälsa. Hon går ner i vikt.
Han följer med henne till läkaren.
Han vet mycket väl vad som pågår, men ändå säger han inget.
Det är så djupt ondskefullt. Det är nästan som en mardröm.
Det hon tog som tecken på kärlek under en period av svaghet
var det som gjorde det möjligt för honom att begå brotten.
Dominique hade planerat en kampanj av övergrepp
och spunnit ett nät av lögner.
Men han hade inte agerat ensam.
Min koppling till fallet kokar ner till cirka 20 minuter...
då jag var hemma hos Pelicot.
Tjugo minuter.
Polisutredningen av filmerna
avslöjar omfattningen av övergreppen mot Gisèle.
De uppgår till nästan 200 fall av påstådda våldtäkter
begångna av Dominique Pelicot och 72 andra.
De lyckas identifiera 50 av männen.
Det oroar mig att jag inte kan förklara
hur jag hamnade i den här situationen.
Jag hade ett möte med Pelicot, vilket var en explosion i mitt liv.
Det är ett fullständigt tvärsnitt av samhället.
Åldrarna varierar från 26 till 74 år.
Det var en brandman, en frilansjournalist
och några pensionärer.
En soldat, en sjuksköterska, en fängelsevakt, en bagare
och arbetslösa män.
Pelicots advokat har beskrivit dem
som exempel på en genomsnittlig man.
Tre av de åtalade är från Mazan.
Inklusive en av Pelicots grannar.
Gisèle kände igen en av dem när hon fördes till polisstationen.
Jag såg honom då och då i bageriet. Jag sa hej till honom.
Han hade en gång besökt dem,
låtsades att han skulle träffa Dominique om hans cykel.
Han gillade att cykla och hade många vänner.
Han åkte hem till Pelicot för att träffa Gisèle Pelicot personligen
innan han kom tillbaka för att påstås ha våldtagit henne.
Jag trodde aldrig att han skulle våldta mig.
GISÈLE PELICOTS ORD
Grannen nekar till anklagelsen.
Vid andra tillfällen hade han sagt till män som ville träffa henne
att mötas vid stormarknaden innan de kom hem till dem.
Eller så skickade han foton eller videor på henne,
så att de kunde se hur hon såg ut innan de kom dit.
En våldtäktsmans profil
är inte någon man möter på en parkeringsplats sent på kvällen.
Förövaren kan också finnas i familjen eller bland vänner.
Männen reste till Mazan från upp till 65 km bort.
Dominique hade hittat ett sätt att rekrytera.
När polisen börjar fråga hur männen blev inbjudna hem till Pelicot
upptäcker de att han har använt en hemsida.
Dominique hade registrerat sig på ett franskt chattrum som hette Coco.
Det marknadsfördes som en dejtingsajt,
där manliga användare hade sina konton i blått
och kvinnor i rosa, men parens var också i rosa.
Utvändigt såg det oskyldigt ut, men invändigt var det något helt annat.
Bakom sin barnsliga yta hade chattrummet ett mörkare rykte.
Den kända hemsidan var kopplad till en hel del brottslig verksamhet.
Ett slags öppet forum som samlar hallickar,
pedofiler och sexköpare.
Här kunde man visa sexuellt intimt innehåll med kvinnor
och prata om kvinnor på det mest sexistiska
och avhumaniserande språket.
Coco tillät användare att dölja sin verkliga identitet.
Dominique Pelicot använde en pseudonym
och hittade ett chattrum som hette "Utan hennes vetskap".
Det är ett diskussionsforum om bildbaserade sexuella övergrepp.
Det var där han bjöd in män att göra honom sällskap och prata.
Han sa att han var en del av ett par som sökte en man åt en kvinna.
Han börjar lägga upp bilder på sin fru i underkläder på sajten
och skriver: "Jag och min fru är intresserade av trekanter.
Skulle du vilja vara med?"
Samtalet fortsatte i enrum,
ibland via sms eller Skype.
Han bad männen om foton på deras ansikten och könsorgan.
I utbyte skickade han bilder på sin fru.
Polisen säger att Dominiques meddelanden var tydliga.
Han bjöd in män att våldta Gisèle medan hon var medvetslös.
Vi vet från en av annonserna att han faktiskt skrev:
"Jag letar efter någon som ska utnyttja min fru när hon sover.
Du är som jag, du gillar våldtäktsläge."
En av de åtalade talar framför kameran för första gången.
Han säger att han blev lurad.
Det måste sägas att han bjöd in mig till sitt hus
genom ett knep som han hade kommit på från Cocos chattsida.
Om han hittar ett pervo säger han att han drogar sin fru,
eftersom han vet att de kommer gå med på det.
Men när han ställs inför någon normal
tar han till ett knep.
I mitt fall var det ett knep.
Vi hade pratat en kväll tidigare, och jag gick inte dit,
för jag tyckte att mannen var väldigt sexfixerad.
Jag ville prata om vänskap, lära känna varandra och så vidare.
Nästa dag fortsatte han.
Han ändrade taktik och erbjöd möjligheten att vara vänner.
Jag litade på att han var sin frus talesman,
och när han sa att hans fru samtyckte litade jag på honom.
Jag har aldrig, inte ens för en sekund,
gett mitt samtycke till mr Pelicot eller de andra männen.
De våldtog mig.
Inte en enda gång sa männen till sig själva:
"Är något fel?"
Jag tror Dominique njöt av den ondskefulla rekryteringsprocessen,
att hitta rätt män.
Han kunde använda en onlineplattform som en smart filtreringsprocess
för att hitta sina medbrottslingar.
En fråga som har fastnat hos mig när jag rapporterat om fallet
är hur många män Pelicot närmade sig som sa nej men inte anmälde det.
Att vara online tar på något sätt bort allt ansvar.
Det kan också göra folk okänsliga för de skador de orsakar.
Dominque letade män som kunde hjälpa honom att ta brotten ett steg längre.
"UTAN HENNES VETSKAP" FORUM
Den enda mannen som inte är åtalad för våldtäkt på Gisèle Pelicot
är Marechal.
Han är också ibland känd som Dominique Pelicots lärjunge.
Jean-Pierre Marechal och Dominique träffades på Coco.
Marechal, en pensionerad lastbilschaufför,
hade lärt sig av Pelicot hur man drogar sin egen fru
och bjöd in Dominique Pelicot hem till sig för att våldta henne.
Han använde samma sederingsteknik som Pelicot hade använt på Gisèle.
Dominique Pelicot åkte hem till Marechal,
och tillsammans våldtog de hans fru medan hon var medvetslös.
I rätten erkänner båda männen att de drogat och våldtagit
Jean-Pierres fru under en femårsperiod.
Jag tror att han tyckte om det. Han gillade idén om lärare och elev.
Jag tror att Dominique försökte hitta andra likasinnade
som skulle ägna sig åt samma sak.
De tio åren av övergrepp tog slut när Dominque greps 2020.
Fyra år senare
inleds en av de mest chockerande rättegångarna i fransk historia.
Stämningen är väldigt spänd.
Dominique Pelicots inställning var:
"Jag är skyldig. Jag har erkänt allt.
Alla visste det. Jag är en våldtäktsman och de också."
Om den tilltalade nekar till våldtäkt eller penetration
beslutar domstolen att visa filmerna.
Fyra år efter att Gisèles värld vändes upp och ner
inleds våldtäktsrättegången mot Dominique Pelicot och 50 andra män
i Avignon.
Gisèle anländer till rätten och möts av applåder varje dag.
Hon välkomnas av allmänheten och medier från hela världen.
En anledning till att fallet fått så mycket uppmärksamhet
är Gisèles mod att avstå från sin rätt till anonymitet.
Genom att göra detta har världens medier
kunnat följa rättegången i domstolen
och rapportera om den till resten av världen.
I Frankrike hålls rättegångar om sexuellt våld vanligtvis
bakom lyckta dörrar.
När man öppnar dörren till den här typen av rättegång
kommer ens liv att blottläggas.
Det kommer att synas i sömmarna,
så det är en väldigt modig sak att göra.
Jag vill att alla kvinnor som är våldtäktsoffer ska kunna säga:
"Mrs Pelicot klarade det. Vi kan också göra det."
När man blir våldtagen känner man skam.
Det är inte vi som ska skämmas, utan de.
Varje dag kom det journalister från hela världen
till rättegången.
Från England, Spanien, till och med Brasilien,
USA, från Australien och Japan.
Det känns som att rättegången berör människor över hela världen.
Den uppmärksamhet som Gisèle har fått på grund av fallet
är olik något hon har upplevt i sitt liv.
Hon har barnbarn och är tidigare logistikchef,
och nu är hon en förebild för kvinnor som utsatts för sexuella övergrepp,
hon är ett exempel på mod.
I domstolen går Gisèle Pelicot förbi några av de 50 männen, vissa i huvor,
som anklagas för att ha våldtagit henne medan hon låg medvetslös.
Det är trycket av alla personer bakom mig,
och jag kan känna hur de försöker göra mig osäker med sina frågor.
35 av de 50 männen förnekar att de våldtagit Gisèle.
En av utmaningarna med att åtala i det här fallet
är att samtycke inte ingår i den juridiska definitionen
av fransk våldtäktslag.
Det är åklagarens ansvar att bevisa att den anklagade
verkligen hade för avsikt att begå våldtäkt.
Några av dem har sagt: "Jag lämnade inte mitt hem
med avsikt att våldta en kvinna, så jag är inte en våldtäktsman."
Ett par av dem sa att de trodde att hon var död,
men på något sätt lyckades de ändå rättfärdiga det
och fortsatte med vad de planerade att göra.
Andra känner att det är de som är offren i det här brottet.
Den här åtalade nekar till våldtäktsanklagelsen.
Jag accepterar inte att jag hade avsikt att våldta,
eller att jag är en våldtäktsman.
Jag är barnet till en misshandlad kvinna.
Så fort jag såg Pelicot hemma hos honom insåg jag att han var läskig.
Det väckte ett traumatiskt minne från min barndom,
och som terroriserade mig till den grad att jag förlorade allt omdöme
och följde hans anvisningar och order.
När jag kom fram sov kvinnan redan.
Jag bad om tillåtelse.
Jag rörde vid henne och hon rörde sig.
Så jag intalar mig själv att det är som han beskrev, att hon bara låtsas.
Sen ber han mig att göra både det ena och det andra.
Han säger åt mig att stoppa in fingret i hennes vagina.
Jag hade inte ens kontroll över mina fingrar.
Mrs Pelicot var i vårt scenario ett våldtäktsoffer.
Jag var själv ett offer för terror. Vi båda är offer.
Det finns en förövare och två offer.
Många sa att något inte stod rätt till,
att de ville gå därifrån eller inte tänkte.
De säger det, men ingen ringde polisen.
Den här åtalade hävdar att Gisèle måste ha märkt tecken på övergreppen.
Jag tycker det är svårt att höra mrs Pelicot
säga att hon trodde hon levde med en perfekt man.
Nej, hon märkte saker, men blundade för dem av kärlek.
Det är ett budskap till kvinnor.
Även om du är kär, förlåt inget.
Att skuldbelägga offret, vilket ofta sker vid sexuella övergrepp,
innebär att offret alltid ifrågasätts och anses vara den skyldiga.
Försvarsadvokaterna frågade henne
om hon gillade trekanter eller att gå på swingersfester.
Oavsett hur mycket material hon visade av vad som hände
försökte de fortfarande skylla på henne.
Kommentarerna vi hörde i försvarsargumenten var gammalmodiga
och visar också höjden av misogyni och ytterst förakt för kvinnor.
Vissa av de åtalade argumenterade
att Dominique Pelicot, maken, gav sitt samtycke,
som att hans hustru var hans yttersta egendom.
Även om många ansåg att försvarets argument var djupt kvinnofientliga
har den här åtalande en motsatt uppfattning.
Jag är i allra högsta grad feminist.
Jag är kanske mer känslig för kvinnors sak
än många som kallar sig feminister.
Dominique har erkänt allt från början.
Han säger också att alla de anklagade i rummet kände till allt.
De visste att hon skulle vara drogad och att hon sov.
De visste varför de var där.
Jag kan inte minnas en rättegång i Frankrike eller någon annanstans
där ett våldtäktsfall haft så mycket bevisning.
På det märkliga sättet har Gisèle Pelicot den perfekta rättegången,
eftersom, till skillnad från många andra kvinnor,
har hon bevis på vad som har hänt henne.
Efter Gisèles insisterande
beslutar domaren att videorna ska visas i rätten.
När de första videorna visades i rättssalen
spred sig en känsla av obehag,
eftersom det var svårt att titta när offret satt tre meter bort.
Jag föredrog att inte titta, för vissa var ofattbara.
När man sitter i rättssalen och ser den ena videon efter den andra
med en kvinna som snarkar så högt att det ekar i salen...
Hon var inte en människa i det ögonblicket,
och jag tror att det verkligen har skakat många människor
angående hur män ser på kvinnor.
Det har funnits några starka och tunga stunder under rättegången.
Jag tänker på när Gisèle Pelicot talade för första gången.
Resten av rättssalen tystnade när Gisèle Pelicot sa
att hon ville vända sig direkt till sin före detta man.
Så många gånger har jag sagt att jag är lyckligt lottad som har dig.
Hur kunde du förråda mig så här?
Hur kunde du ta med dessa främlingar in i mitt sovrum?
Jag är en kvinna som är helt förstörd.
Jag vet inte om hela mitt liv kommer att räcka för att förstå.
Dottern Caroline känner att hon är den bortglömda personen i rättegången
eftersom polisen hittade två foton på henne liggande på en säng
iklädd underkläder som hon inte känner igen.
Hon är övertygad om att hon också blev drogad och utnyttjad.
Dominique säger till rätten att han bara tog bilderna på sin dotter
för att han blev utpressad, men ger ingen vidare förklaring.
Han förnekar att han har drogat eller rört henne,
men Caroline är övertygad om att han ljuger.
Hon blir röd. Hon är frustrerad.
Hon skriker åt honom: "Du är en lögnare! Du kommer att dö ensam!"
Hon hoppades på någon form av avslut i rättsprocessen.
Men det finns mycket som är ouppklarat för henne.
Under utredningen upptäcker polisen att Dominiques kriminella verksamhet
går längre tillbaka än vad man först trodde.
Det har framkommit att Dominique Pelicot
potentiellt är kopplad till minst två andra brott.
Det är kalla fall från 90-talet.
1999 utsattes en fastighetsmäklare i Paris för ett våldtäktsförsök.
På grund av en DNA-matchning har Pelicot erkänt att han var inblandad.
I Sophies fall har vi inga bevis på att det var Dominique Pelicot.
Men i båda fallen
finns det delar av modus operandi som är helt identiska.
Två kvinnor som arbetar som fastighetsmäklare, båda runt 20 år,
de visar en lägenhet och blir attackerade med kniv.
De blir överfallna och sövda med eter för att de ska somna.
Dessa fall kan verka sammankopplade,
men har ingen koppling ur ett juridiskt perspektiv.
Utredningarna fortsätter kring dessa två fall och andra.
Polisen misstänker att Dominique är kopplad till minst fem andra brott.
Gisèle Pelicot skriver historia.
Hon lämnar efter sig ett arv till alla kvinnor.
Idag är hon verkligen en symbol för kampen mot sexuellt våld.
Lokalt, men även i hela Frankrike, Europa och över hela världen.
Denna rättegång har haft en enorm inverkan på det franska samhället.
Protester har ägt rum i solidaritet med Gisèle Pelicot.
Jag vill tacka alla som har stöttat mig
ända sen den här rättegången började.
Jag blev djupt berörd av detta driv, som ger mig ett ansvar.
Tack vare er har jag styrkan att kämpa denna strid till slutet.
Rättegången är en uppgörelse för Frankrike och lagen kring samtycke,
men den ger också kvinnor möjlighet att säga:
"Vi är här för att bli trodda. Oavsett trakasserier på gatan
eller att bli olämpligt berörd på en klubb.
Vi pratar och säger vad som händer."
Gisèle reser sig upp och säger:
"Lyssna på oss när vi berättar vad som händer."
De begär 140 nya åtgärder från regeringen
för att bekämpa våld mot kvinnor.
De ber att alla offer ska bli trodda.
De hänvisar direkt till Gisèle Pelicot-fallet.
94 % av våldtäktsmålen läggs ner innan de når rättegång.
Det betyder att det finns hundratals och tusentals kvinnor i Frankrike
som inte har fått någon rättvisa för vad som hänt dem.
Vi hoppas att det här kommer att bli en vändpunkt
i kampen mot våldtäktskulturen och sexuellt våld i Frankrike.
För lokalinvånarna i Mazan har fallet varit särskilt gripande.
Jag tror att det finnas ett före och efter det här fallet. Vi hoppas det.
Jag kan se det hos de kvinnor vi arbetar med.
Det har verkligen gett dem mod.
Gisèle är en beundransvärd kvinna, väldigt stark och modig.
Hon har visat att vi inte behöver skämmas
och att vi också kan förkasta skammen och skulden vi känner.
Latika och Marion beslutade att anordna en marsch i Mazan
till stöd för Gisèle.
Gisèle blev så rörd
att hon besökte föreningen redan nästa dag.
Efter att ha träffat Gisèle
fick jag modet att ta upp mitt fall igen.
Framför allt att kämpa och intala mig själv
att vara ett offer inte betyder att man är svag.
Vi kan hålla huvudet högt.
Vi kan anklaga utan att skämmas, det är viktigt.
Och det är vad hon har visat.
Många kvinnor hoppas att fallet i Frankrike leder till en lagändring.
Så att advokater inte behöver bevisa avsikt att våldta en kvinna,
utan att det handlar snarare om att kräva ett positivt samtycke.
I december 2024, efter en historisk rättegång,
blev alla som åtalats för våldtäkt på Gisèle Pelicot funna skyldiga.
Männen har fått olika straff.
Dominique Pelicot fick det högsta möjliga straffet enligt fransk lag,
20 år.
Vi kommer aldrig att glömma namnet Gisèle Pelicot.
Hon har blivit en ikonisk symbol för styrka
och någon som verkligen har utmanat våldtäktsmyter
som fortfarande finns kvar 2024.
Detta fall visar tydligt
att våldtäktsmän finns överallt i vårt samhälle.
Det utmanar den tidigare vanliga uppfattningen
att en våldtäktsman var ett monster som stod utanför samhället.
Genom att offentliggöra rättegången
sa Gisèle att hon vill att skammen ska byta sida.
Men hon gör det även för att samhället ska förändras.
Så att attityderna förändras, så att lagen också ändras.
Så att våldtäkt ses på ett annat sätt.
För att man ska kunna tala fritt
och offer för sexuellt våld kan identifiera sig med henne.
Så att detta blir en lärdom för alla,
både i Frankrike och över hela världen.
Slutligen tänker jag på de okända offren,
vars berättelser ofta förblir i skuggan.
Jag vill att ni ska veta att vi delar samma kamp.
Jag vill uttrycka min djupaste tacksamhet
till alla som har stöttat mig under denna svåra tid.
Undertexter: Isabella Holmin plint.com