Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
- Už jste se potkala s žalobcem? - Poškodí to vyšetřování?
- Stále při něm stojíte? - Co ten vyhazov z univerzity?
- Dáte mi rozhovor všichni tři? - Proč není vinen?
- Marie, na minutku. - Jak se cítíte? Co?
Jak se cítí Magnus?
- Dobré ráno. - Ahoj, Christo.
- Děkuju. - Prosím.
- Jak se cítíš? - Dobře.
Potřebuješ pauzu.
Ale ne. A stejně budu mít brzo volno.
On to neudělal.
Samozřejmě.
TAJEMSTVÍ VŘESOVIŠTĚ
Pět... čtyři... tři... dva...
Vítám vás. Máme krásný říjnový večer.
Jsem Maria Holineková a tohle je "Náš čas".
I když je Švédsko uznáváno pro svůj sociální systém,
pociťujeme obavy kvůli rostoucímu počtu žen bez domova.
Říká se jim často "noví neviditelní"
a mnoho z nich utíká ze špatných domácích poměrů.
Dnes večer některé z nich poznáme blíž.
Jak jste se ocitla na ulici?
Přepadli mě.
Přepadli vás?
Ano.
Praštili mě do hlavy, začala jsem krvácet.
Zapomněla jsem, kdo jsem.
Mělas velké štěstí, že tě našli tak rychle.
Jo, to bylo štěstí.
Co si z toho pamatujete vy, Ragnare?
Nepohádali jste se?
Cože? Co tím chcete říct?
Sama odešla.
A nic se mezi vámi nestalo?
Samozřejmě že ne.
Co tohle má sakra bejt?
Cítila jste se někdy doma v ohrožení, Cecilie?
Co si tady vymýšlíte?
Já jsem to kurva říkal, že sem nemáme chodit!
- Odcházíme. - Stop!
Prosím, Ragnare, prosím. Ragnare. Posaďte se.
Hele, jestli se mnou teď nepůjdeš...
Tak toho budeš litovat.
Dáme si přestávku na čtvrt hodiny.
Nesmíte s ním chodit.
Já ale musím.
Upravte Marii make-up.
- Nemohla jsem si pomoct. - Já vím.
Nedokázala jsem přestat.
- Marie? Jsi to ty? - Jo.
Je tady Bergman. Máme pro tebe překvapení.
Dobře.
No pojď, holka.
Co to... Ty jsi koupil psa?
Ano. Je moc hodná a loajální. I vychovaná, říkali v útulku.
Co mám dělat se psem?
Prosím tě, každá žena potřebuje společníka.
Dokonce i ty. A Bergman říkal...
Co jsem říkal?
- Ahoj. - Ahoj.
Že bych se měl o Marii víc starat.
Já ale psy nemám ráda.
Vidíš, co já doma mám?
Je to fantastický pes.
My jsme ti chtěli říct,
že Magnus má smlouvu na novou knihu.
Bude úplně jiná.
Neakademická.
Nemělo by se počkat, až ho zprostí viny?
A proč to trvá tak dlouho? Nemělo to být za měsíc?
- Vždyť je nevinný. - Já vím, ale...
Je to velký tlak. Nesmí to působit jako uspěchané rozhodnutí.
Dopadne to dobře, věř mi.
Ta holka stejně nemá nejmenší šanci.
Musíme zaměřit pozornost lidí jinam.
Takové memoáry ze Samu představí nový... narativ.
Z těch poznámek chce udělat knihu už dlouho.
Nic jiného nestíháme.
Ale tím se teď nemusíme trápit.
Ne.
Marie? Podívala ses už na můj článek o hermeneutice?
Co to je?
Ty jsi mi vyškrtla tu referenci na Dostojevského?
Byla nadbytečná.
Od kdy jsi na to expert?
To taky netvrdím.
Bergman nám radí odjet do zahraničí.
- Vždyť jsme se už dohodli. - No, já nevím...
Já tam můžu psát knihu a ty můžeš pracovat na svém pořadu.
Možná je to dobrý nápad.
Kam bychom odjeli, co?
Co třeba... do Anglie?
Anglie?
Myslíš to vážně? Co?
Proč ne někam do exotiky?
Co někam hezky do tepla?
Jo, už vím. Pojedeme do Marrákeše.
- Ne, do Marrákeše ne. - Je tam slunce, exotika, teplo.
Udělá ti to moc dobře. Co?
Oba si to moc užijeme. Potřebujeme to.
A cestou, až pojedeme na jih, se můžeme stavit v Polsku
a navštívit Slobiho a jeho novou ženu.
Co? Co myslíš?
Polsko je na cestě do Maroka?
Tak jsem slyšel, že jsi získal spoustu ocenění
od doby, cos byl naposledy ve vlasti.
Zval jsem tě, tak předpokládám, že to byla pořádná párty.
Mirku, vždyť mě znáš. Nesnáším velké ceremonie.
- Barbara možná, ale já ne. - Hej, co "Barbara možná"?
Vůbec nic, miláčku, jen že si dokážeš užít oslavu.
Ježíšikriste. Mirek.
To jméno jsem neslyšel od doby, co jsem byl malý kluk.
Jo, já vím. Tak teď jsi stoprocentní Švéd, jo?
Ano, oficiálně ano. Asi tu už ani nejsem zaregistrovaný.
- Tak prosím. - Svatá dobroto.
No... pro mě jsi pořád básník.
- Na to se napijem. - Na zdraví.
Na zdraví.
Takže, Marie, pověz mi úplně všechno
o úchvatném světě televizní žurnalistiky.
Já bych tomu žurnalistika tak úplně neříkala.
Je to spíš... seriózní zábava.
Prosím tě, nebuď tak skromná. Já tě sleduju.
Vážně? Ve švédštině?
- Jo, švédsky s titulky. - Máte rádi knedlíky?
To je hostina.
- Pomůžu ti? - Ano, prosím.
- Dáš si? - Ano, děkuju.
Tak mi pověz něco o své práci.
Vypadá to krásně.
Vlastně mám nějaké nápady pro svůj pořad na příští rok.
Opravdu?
- Úžasné! - Ten pes je blázen.
Budu tam zvát lidi z celého světa...
Ten můj Slobi. Dáš si?
- Á, ne, díky. - Ne?
Musím dneska ještě něco přečíst.
- Určitě? - Ano, díky.
Na zdraví.
Jak jste se seznámili? Taky pracuješ ve stavebnictví?
Ale ne, ne, ne.
Já pracovat nemusím. Slobi vydělávat dost.
Má velké impérium, velký dům a velký život.
A já... já tady pečovat o dům. A taky pečovat o sebe.
No, každý asi pracujeme z jiného důvodu.
Ano.
Já na tom mám ráda ten pocit svobody.
Necítíš se tady trochu... v pasti?
Jak to myslíš, v pasti?
Jako že nejsem ve velkoměstě?
Protože nemám dobrou práci.
Ne, tak jsem to nemyslela.
Myslíš, že svobodu ti dává tvoje vizitka?
No, jsem na Magnusovi nezávislá. I finančně.
Ale... předtím, říkalas, že chceš jet do Anglie.
To je přece něco jiného.
Ne, ne, ty jsi... jak se to řekne...
stěžovat.
To Magnus chce jet do Afriky, ne?
Marrákeš je krásné místo.
Promiň.
Připadá mi to zvláštní.
Děláš jeho práci a jsi svobodná žena.
Ale přesto si nemůžeš vybrat, kam pojedeš.
Já? Já Slobiho řídím.
Ty nemáš ani čas se namalovat.
Omluv mě.
Určitě se zase uvidíme. Slibuju. Čau, Barbaro.
- Sakra, pekelně mě bolí hlava. - Mám řídit?
Ne, vždyť nemáš orientační smysl.
A kdo by mě pak navigoval?
A zatímco budu psát tu knihu o Samu,
ty budeš mít čas na ten článek pro Cambridge Press.
Slyšíš, co ti říkám?
Kdy jste s Bergmanem vymysleli to Maroko?
Když jsi byla v Göteborgu.
To jako než ses zeptal mě?
Na co jako?
Vlastně jsem neměla na výběr, že?
A záleží na tom?
Tys to myslela vážně, že chceš jet do Anglie? Sama?
- Ano, klidně jsem mohla. - Prosím tě.
Vždyť ty nikdy nikam sama nejezdíš.
- Znáš tu Barbaru z dřívějška? - Ne.
Ale celkem dobrá pro takovýho dědka, ne?
Když myslíš.
Myslela jsem, že jí ta prsa vypadnou, když podávala ty pirohy.
Představ si, že na tobě sedí
a začne třást těmi svými malými kozičkami.
Proč tohle děláš? Co to do tebe vjelo?
- Prosím tě, tys s tím začala. - Proč to děláš?
To ty jsi začala mluvit o pirozích.
Tobě se prostě nikdy nic nelíbí.
Kurva, Marie!
Kurva!
Nekuř v autě, díky.
Do prdele už.
Ty seš tak studená, že to není možný.
Kurva.
Do prdele práce.
Pusť toho psa ven!
Můžeš na mě počkat?
Hele, to je bunkr!
Marie!
Pojď, šup.
Musím vám něco nahlásit.
Omlouvám se. Slyšela jsem něco. Na pláži.
Promiňte, já nemluvím a nerozumím polsky.
Ta pláž.
Žádní psi.
Aha. Ano, chápu, pardon.
Pojď, Castor.
Zmeškané hovory: Bergman
Bergman: Smlouva na knihu zařízená!
Zavolej mi!
Tak pojď.
Dobrý den, u telefonu Maria... Andersonová.
V inzerátu píšete, že dovolujete zvířata.
Jdi pryč. Zmiz!
Ty těm hloupostem opravdu věříš, Marie?
- Vždyť dobře víš, jaké holky jsou. - Ne, to nevím.
Hluboko v srdci to přece víš.
Vždyť jí jde jenom o peníze, proboha.
Je jí jedno, že tím zničí mě, můj život, celou mou kariéru nebo...
Nebo tebe nebo nás nebo úplně všechno.
To prostě není možný. Není to možný.
No tak.
Já tě teď doopravdy potřebuju.
Vždyť jsi ani neslyšela mou verzi toho příběhu.
Pojď sem.
Je to jenom mediální fraška.
No tak.
Poslyš.
Já jsem přece nikoho neznásilnil.
Musíš mi věřit, jo?
To je krásný pes.
- Děkuju. Vy tady vaříte? - Máme ještě masový koláč.
- Dobře. - Přinesu vám ho.
Ještě jednu, Bobe?
Předmět: Samos Marie, nemůžeme sehnat Magnuse.
Britský nakladatel tu knihu o Samu chce!
Příští týden chce vidět osnovu a v prosinci úryvek.
Popros ho, ať mi zavolá, jo?
Ahoj Bergmane, dorazili jsme do Maroka!
Magnus neustále pracuje a nechce být nikým rušen.
Ale buď bez obav, zařídím, aby ti poslal, co potřebuješ.
SAMOS od Magnuse Holineka
Pojď, Castor, pojď.
Hej. Jeremy.
Otravuješ novou paní sousedku?
Dobrý.
Vy bydlíte v té dolní chalupě?
Ano. Tahle vesnice je očividně daleko menší, než jsem myslela.
Jo. Já jsem Mark. Bydlím tamhle, hned za údolím.
Mimochodem, to dřevo hořet nebude.
Máme dost dřeva na podpal, můžu nějaké přivézt.
Tak jo. Jasně, díky.
Tak pojď, jdeme domů. Dáme si závod.
Rád jsem... rád jsem tě poznal.
Jsi Maria, že?
Jeremy!
BUNKR MIEDZYZDROJE ZPRÁVY
Tak... jak se ten pes jmenuje?
Je to Castor.
Castor. To je...
Manžel ji pojmenoval.
- Aha, takže jsi vdaná. - Ano.
Teda, vlastně ne. Byla jsem.
Ale... rozešli jsme se.
Aha.
To je... Tintinův sluha. Castor.
- Ne, to je Nestor. - Aha, sakra. Jo.
Jeremy!
Hej! Opatrně s ní!
- Za to se omlouvám. - To je dobrý.
On... Jeho matka mu rozuměla.
Co máš vlastně v plánu s těmi budkami?
- Jsou pro sovy. - Soví budky?
Ano, je tu takový program na ochranu sov pálených. V Exmooru.
Jeremy jich vyrábí fakt hodně. Aspoň se zabaví.
Kolik už jich máte?
- Kurevsky moc. - Kurevsky moc.
Děkuju.
Jo.
Tak se měj.
Určitě jsi ho k tomu nevyzývala? Ani podvědomě?
Víte... Asi to nebyl dobrý nápad.
Prosím. Prosím.
Neodcházej. Já vím, že je to těžké, je to těžké pro nás obě,
ale... chci to slyšet. Chci to slyšet od tebe.
Prosím.
Byla jsem v tom hotelu. Po práci, s přáteli.
Nějací muži nás tam chtěli pozvat na drink.
Mezi nimi váš manžel.
Když mi podával pití, držel nad ním ruku.
Jedinkrát jsem se napila.
Na víc si už nepamatuju.
Probrala jsem se v jeho pokoji, s jeho spermatem v sobě.
To může tvrdit kdokoli.
Proč bych lhala?
Já ho znám. Jsme manželé už 27 let.
Víte, co mi řekl?
Řekl, že to není znásilnění, když si to nepamatuju.
Stejně toho teď lituju.
Že mluvím.
A pravda s tím nemá nic společného.
I když promluvíte, stejně vás pohřbí zaživa.
A měla byste vědět, že jestli mě budou chtít uplatit,
je mi líto, ale... Já ty peníze vezmu.
Ne!
Ahoj.
Tvoje žena... jak vlastně...
Zemřela... při autonehodě.
- Aha. To mě mrzí. - Ne, to... to nevadí.
Jsou to už čtyři roky.
Ale... pořád tomu vlastně nevěřím.
Kdysi jsem byla zasnoubená. Bylo mi 20 let.
- Umřel. Vyboural se na motorce. - To je hrůza.
Není to to samé, samozřejmě.
Že to není to samé? Smutek nemá žádná kritéria.
Nemusíš mít nárok.
- Žal je žal. - Jo.
- Takže... Jak ses dostala sem? - Autem.
- Ne... - Co?
Ale ne, jasně...
Klidně se můžem dál jako přátelé procházet po vřesovištích.
Ale... Rád bych tě poznal blíž.
Jestli chceš.
Chtěla jsem kdysi učit na univerzitě.
Ale on byl tak dvakrát chytřejší. A dvakrát sobečtější.
- Tvůj bývalý muž? - Jo.
Jak jste se poznali?
Byl profesor, když jsem nastoupila ve Stockholmu na univerzitu.
Byl známý a tak trochu génius.
A já jsem věřila každému jeho slovu.
Protože...
Asi mi lichotilo, že mě bere jako sobě rovnou.
To jsem si myslela.
Jo.
- Je to škoda, fakt. - Škoda?
Jo.
Nejspíš je jediný, koho jsem kdy měla ráda.
Marku?
Musíš mi věřit.
- Magnusi! - Vidíš to?
Magnusi!
Tak počkej.
- Hej! - To je něco úžasného!
Tak počkáš na mě?
Proč jsi řekl, že nemá žádnou šanci?
Zase řešíme Barbaru a její kozičky?
- O ní mluvit nesmím, ne? - Neptám se na Barbaru.
- Ta holka v hotelu v Göteborgu. - Jaká holka?
Ty víš přesně, kterou holku myslím.
Nemůžeš něco pro jednou nechat plavat, co?
Nedokážeš to?
Jakmile z něčeho mám radost, hned to zničíš, doprčic.
Ty seš fakt neskutečná.
Marie, já jsem nikdy netvrdil, že jsem anděl.
Prostě tam seděla.
Vysílala takové ty vyzývavé signály, jak to dělají nadržený holky.
- Neptám se na tvoje aférky. - Tak na co se mě ptáš?
Jestli jsem s ní spal?
Jo!
Vždyť jsem ti to řekl, do prdele.
A jenom proto, že je žena, tak si myslíš,
že neumí lhát, že ano?
Pořád jsi mi neodpověděl na otázku.
Já ti ale nemusím odpovídat.
Předběžné vyšetřování dokázalo, že mám pravdu.
Prostě tomu nedokázala odolat.
Fakta nejsou všechno, Marie.
Hlavní je, jak si je vykládáme.
Od: Anonym Předmět: Myslíš, že jsi v bezpečí?
Našel jsem tě.
Castor!
- Hele, to je jeho auto! Jeho auto! - Marie!
- Jeho zkurvený auto! - Marie! Čí auto?
Co to děláš?
- Kurva. - Kde je Jeremy?
Jeremy! Jeremy!
Jeremy!
Castor! Ahoj, Castor.
Ty můj nejhodnější pejsku.
Jeremy, zůstaň v autě.
- Kam jsi odešla? - Já? Ty jsi utekl.
Utekl? Hledal jsem Jeremyho.
Policie si myslí, že ten požár asi založil Jeremy.
Naštěstí to prý byla nehoda. Nevidělas něco?
No. Jeremy tam nebyl, když jsem odešla.
Aha.
No a zjistil jsi majitele auta?
Nějací důchodci.
Řekneš mi aspoň, kam chceš jet?
Vím, že se něco děje.
Neřekl jsem jim, že jsi tam byla taky.
Omlouvám se.
Můžu ti to vysvětlit a udělám to,
ale potřebuju ještě čas, ano?
Musím ještě něco vyřešit.
Ahoj, Bergmane.
Marie? Kde proboha jste?
Ahoj, no, teď jsme...
Už ho našli.
- Co? - Už ho našli.
Koho našli?
Toho chlapa. Stalkera.
Co? Jakého stalkera? Bergmane, já nevím, o čem mluvíš.
Ragnara, násilníka z tvého pořadu. Posílal ty výhružné e-maily.
Copak ti ze studia nevolali?
Ne.
No, tak ho už chytili. Chtěl jsem ti to říct.
Dobře.
Je tam Magnus?
- Ne, teď šel... - Pro Kristovy rány, ať mi zavolá.
- Britský nakladatel po mně šlape. - Jasně.
ŽÁDNÁ STOPA TĚLO NEZNÁMÉHO V BUNKRU
Moc mě to mrzí.
Už něco víš?
Ne. Zatím ne.
Přišel jsem tě jenom zkontrolovat.
Díky.
Jak říkával sám Magnus:
"Hranice je tenká věc,
někdy ani nevíš, že jsi ji překročila."
Nesmíš si to klást za vinu.
Nemohla jsi to tušit.
Ne, to máš pravdu.
Hele, Bergmane,
nejsem teď moc dobrá společnost, tak...
Jistě. Samozřejmě.
Jen jsem chtěl vědět, jestli ti můžu nějak pomoct.
Zvládnu to, děkuju.
Marie?
Bude to ode mě neomalené, ale nezanechal po sobě poznámky?
Poslední úpravy?
Myslíš ten projekt o Samu?
No jo, všechno tu mám.
Pochopím, jestli nad tím nedokážeš přemýšlet, ale...
Máme závazky a...
Dokázala bys to převzít? Vyslechni mě.
Začneme tam, kde on sám skončil.
Vždyť jsi to nejen četla, dělalas tomu i redakci.
Jako vždy.
- A deník není akademická věc. - Nepřipadá mi to správné.
Jako bych ukradla jeho dílo.
Bude to na jeho památku.
Na jeho počest.
On by to taky tak chtěl.
A můžeme ti tam dát věnování.
"Pro Magnuse."
Promysli to.
- Byla jsi úžasná! - Děkuju.
- Nakonec jsem si to užila. - To je dobře.
Popletla jsem Grynbergův citát.
- Všimla sis? - Ne.
Jinak jsem s tím... Ano, jsem moc spokojená.
Tak to je dobře.
Potřebuješ pomoct odlíčit nebo tak?
- Ne, nepotřebuju. - Dobře.
- Vlastně spěchám, tak už jdu. - Fajn, kočko.
- Uvidíme se zítra. - Zítra.
- Ahoj. - Ahoj.
- A gratuluju! - Díky.
Ahoj, tady... tady Mark. Už jsme skoro tam.
- Super. - Můžeme jet rovnou k tobě?
Jeremy se moc těší na Castor.
- Ano, jistě. - Tak fajn. Brzo ahoj.
Dobře. Ahoj.
Maria Holineková?
Inspektorka Simonssonová od policie.
Seržant Nordin, můj kolega.
Máme na vás pár otázek.
Takže, pochopila jsem,
že jste ze Švédska odjeli v polovině listopadu.
Jeli jste s manželem do Maroka.
- Je to tak? - Ano, vzali jsme si volno.
Uvedla jste, že... Ano, že váš manžel Magnus Holinek
zmizel na zpáteční cestě mezi Rostockem a Trelleborgem
ráno osmého ledna tohoto roku.
- Souhlasí? - Ano.
A uvedla jste, že váš manžel skočil z lodi
v půlce cesty mezi Německem a Švédskem.
- Je to tak? - Ne.
- Ne? - Neřekla jsem, že skočil.
Jen že zmizel. Mohl spadnout přes palubu.
Ano, jistě.
Zajímá mě na tom jedna věc, a to...
to je přesná lokalizace místa, kde zmizel.
Přesná lokalizace?
- Někde v Baltském moři. - Ano.
Ale neuvedla jste, že jste se sešli asi půl hodiny po odjezdu?
Ano. Přesně tak.
Chtěl si odskočit a potom si jít zakouřit.
Váš manžel...
On byl Švéd?
Narodil se v Polsku, ano, ale měl švédské občanství.
Ale vážně nechápu, proč vás to zajímá.
Víte, jde o to, Marie,
že některé nesrovnalosti mi na tom vadí.
Tělo se našlo velmi daleko od místa, kde podle vás zmizel.
Ale proudy v Baltském moři jsou v zimě velmi silné.
Rozhodně. Proudy bývají opravdu silné.
Ale ani s nejsilnějšími proudy
bychom nečekali, že jeho tělo najdeme v bunkru.
Na pláži v Polsku.
V Polsku?
Dva týdny před vaší jízdou trajektem.
Takže nic nenaznačovalo...
Ne, zpočátku ne.
Ale po vašem nahlášení zmizení nás kontaktovala polská policie.
Našli tam předmět.
Přijel dnes ráno.
Krysy ho nesežraly.
Marie?
Je to vaše volvo, co stojí venku?
Ano.
České titulky Lucie Olešová Iyuno 2025