- Jā. Jā. - Es zinu.
Kas tālāk?
DZĪVOJAMĀ IST. - GRĀMATAS - DARBISTABA
PAMATĀ - MARISAS STAPLIJAS ROMĀNS
Ārmstrong, jums apmeklētājs.
Nav apmeklētāju laiks.
Ko neteiksiet! Zinu tikai, ka jūs gaida.
Jūs nenāksiet iekšā?
Tikai jūs.
Skumsti pēc manis?
Šad un tad.
Tu izskaties satriecoši.
Zini, Prisila, vairums cilvēku, izkļuvuši no cietuma…
Tā ir pēdējā vieta, ko viņi gribētu apmeklēt.
Esmu tāda savādniece.
Tā, es zinu, ka tu ar viņu runā.
Šad un tad.
Tu zini, kur viņa ir?
Un es zinu, ka tu zini - neteiktu, pat ja zinātu.
Tāpēc es domāju, ka galu galā tu saņemsies un pateiksi man to, ko gribi teikt.
Tu mani ļoti labi pazīsti.
Nu, veltīju tam laiku.
Nu ko… Viņai man jāatnes nauda, Džon. Ātri.
Tad varēšu visu nogludināt ar Veinu, lai abus mūsu bērnus nenogalina.
Tavs puika
norāvās no striķa.
Vai arī kāds viņu savāca.
Es vēl mēģinu tikt skaidrībā.
Nu, lai kā būtu, tas nozīmē, ka viņai naudas vairs nav.
Ja arī viņai tās vēl nav, mēs abi zinām, ka drīz būs.
Es viņu satiku.
Jā.
Kā gāja?
Viņai tā nebija no spožākajām dienām.
Bet viņa aizsoļoja prom.
Mans minējums - drīzāk aizkliboja.
Viņš viņu nogalinās.
- Viņu nogalināsi tu. - Ne tad, ja spēlēs ar mums.
Prisila, viņa jau spēlē.
Tu tikai vēl neesi sapratusi, kas tā par spēli.
Biju aizmirsusi, cik tava bramanība ir nogurdinoša.
Viena lieta ir tēva lepnums, cita - akls narcisisms.
Nu,
vismaz mans bērns ar mani vēl runā.
Zini, es varu tev piedot, ka zagi no manis.
Kāds nu tu esi - esi.
Bet…
kad tava mazā meitiņa viena pati ar lodi pakausī
nobijusies nomirs kaut kādā slēptuvē pilnīgā nekurienē,
domāju - pat tu jutīsies atbildīgs.
- Kad es tikšu laukā… - Lūdzu, nevajag.
Neapkauno sevi!
Es…
tiešām skumstu pēc tevis…
šad un tad.
Viņai beidzas laiks, Džon.
Pasaki viņai to!
Ak dievs!
Prom no manām meitenēm!
Es atvainojos. Negribēju jūs nobiedēt.
Ar vinčesteru rokās izskatos nobijusies?
Esmu ļoti izslāpusi. Gāju stundām ilgi.
Jā?
Nu tad tagad vari paiet vēl.
- Viņa nosita čūsku. - Ak tā gan?
Tā grasījās uzbrukt.
Spontāni reaģēju.
Jūs būtu darījusi tāpat.
Ko tu šajā apkaimē dari?
Es iekļuvu autoavārijā.
Esi savainojusies?
Dažas brūces, bet es domāju, ka asiņošana beidzās.
- Izsaukt ātro palīdzību? - Nē. Nevajag. Man…
nav apdrošināšanas.
Pazudīšu no jūsu acīm.
Paldies, ka ļāvāt padzerties ūdeni.
Parādīsiet, uz kuru pusi ir tuvākā pilsētiņa?
Kingmena ir kādus 65 kilometrus uz dienvidiem.
Neaiziesi. Nomirsi no karstumdūriena.
Ienāc iekšā!
Apkopsim tevi un iedosim glāzi ūdens.
Un tad izdomāsim, ko ar tevi darīt.
Pazīstam savus draudziņus?
Vēl ne, nē.
Dokumentu nav. Kalifornijas numurzīme reģistrēta Delavēras pastkastītes firmai.
Kas jums liek domāt, ka viņi saistīti ar mūsu lietu?
Letāla avārija,
mašīna ar fiktīvu reģistrāciju mazāk nekā 50 km no vietas, kur notrieca Meisonu.
Domājat - sagadīšanās?
Mēs ar jums abi zinām: kad parādās Prisila, līķi krājas kaudzē.
Domājat - viņa te bijusi?
Nē.
Prisila rokas nesmērē.
Domāju - te bijusi Lakija.
Un viņa ir arī cīnījusies.
Domājat - šos abus nogalināja tā meitene? Šai varētu būt cik - 40 kilo, ja izmirktu?
Es nezinu, kas īsti te notika, bet zinu, ka viņa te bija.
Viņa bija tikusi prom.
Kas viņu atveda atpakaļ?
Desmit miljoni dolāru.
Nē.
Kaut kas cits.
Jums aiz muguras.
Labrīt, direktora vietniek.
- Ir kas jauns par Meisonu? - Es nupat no slimnīcas.
Tā mašīna sadauzījusi viņu lupatās.
Viņu izoperēja, bet aktīvā aģenta karjera ir galā.
Mēģinu izlemt, kas ir sliktāk:
ka veicāt plaša mēroga operāciju ārpus Vegasas, mani neinformējot,
vai tas, ka palikāt tukšām rokām.
- Nav mans spožākais mirklis, ser. - Laiks pateikt, kā tas var nebūt saistīts
ar jūsu vēlmi atkal iespundēt Prisilu Māstersoni.
Izmetiet līkumu, Geits!
- Pīter? - Tu malies uz riņķi, Bilij.
Nē, tā nav.
Es veicu savu darbu.
- Es sekoju naudai. - Pie Prisilas?
Pie Veina Vitakera.
Domā, ka Prisila apzaga Vitakeru?
Nē. Nē, tam viņa par gudru.
Bet Džons Ārmstrongs gan nav ne dolāru dabūjis, kādu neapčakarējot.
Mans minējums: viņš aiz viņas muguras sarausa krietnu čupiņu.
Nu, kad viņa ir laukā no cietuma,
viņš saprata - nauda jāpārvieto, pirms Prisila to atradusi.
Tāpēc viņš piezvanīja meitai.
Vitakers lika Prisilai dzīties naudai pakaļ.
Pieķersim viņu tiekam pie tās naudas, viņa būs mums rokā.
- Viņa nodos Vitakeru, mēs savāksim abus. - Jā, iepriekšējā reizē šī viņu nenodeva.
Tagad viņa izbaudījusi cietumu.
Labi, došu tev brīvu vaļu.
Bet ziņo man, dzirdi?
- Vai dzirdi? - Dzirdu. Jā, ser. Dzirdu.
Es dzirdu.
Tas tur.
Tas skatiens tavās acīs.
Kāds skatiens?
- Tas pats. - Šis skatiens?
Asinsatriebība šādas lietas izposta.
Nepadari Prisilu atkal par savu balto vali!
Jā, ser. Geits!
Paņem nost viņas matus! Pilnībā.
- Pilnībā? - Jā.
- Nedaudz… - Un atspraud!
- Labi. - Jā, jā, jā. Pilnībā.
Jā. Lai varu redzēt.
Tā ir dziļa brūce. Paskat tik.
Droši vien vajadzēja sašūt, bet nu jau ir par vēlu.
Izskatās, ka jūsu mamma zina, ko dara.
Viņa nav mūsu mamma.
Viņa ir mūsu ome.
Tās ir manas meitas meitenes.
Tas bija pirms mūžības, bet strādāju par māsas palīdzi vidusskolā.
Tu būtu pārsteigta, cik šādu brūču man nācās tīrīt.
Tik daudz bērnu nokrita no skrituļdēļiem un…
Tā.
To zīmēja kāda no jums?
Es. Kad biju mazāka.
Tīri labi, a? Viņa ir īsta māksliniece.
Tāpat kā viņas māte.
Man tas nepatīk, bet ome neņem to nost.
Ko?
Drīkstu apskatīties?
Protams.
Paskatīsimies.
Nu, kas tam vainas? Kāpēc tev nepatīk?
Tās esam domātas mēs ar omi.
- Bet… - Izskatās kā putni.
Nekā nebija.
- Paskatieties uz tām spalvām! - Atvaino!
Šķiet, skaidri redzams - tie domāti mati.
Tas ir viņas meistardarbs.
Un tas ir mans.
Nemūžam to nenoņemšu.
Vai man kādam piezvanīt, ka esi te?
Nē. Nē. Viss kārtībā.
- Tiešām? Noteikti kādam jābūt. - Nē.
Meitenes, ejiet un tajā savā cūkkūtī sameklējiet Tobiju!
Un jūs varat parādīt…
- Reičela. - Reičelai.
Varat parādīt savu trusīti Reičelai. Ejiet un sameklējiet!
Ome, viņa nemaz negrib Tobiju redzēt.
Varbūt gribu.
- Nāc, Elij! Palīdzi man! - Labi.
Paskaties zem gultas!
Nesapriecājies!
Jo mazais Tobijs ir manā vāģī.
Kad man vajag mirkli miera, sūtu viņas dzenāt vēju.
Ja man kādreiz būs bērni, atcerēšos.
Paklau! Es negribu jums melot.
Un jūs jau noteikti sapratāt, ka tā īsti nebija avārija.
Es zinu.
Man bija tāda sajūta.
Jā. Mēs ar vīru sastrīdējāmies, un viņš…
izgrūda mani no mašīnas.
Es… Tev paveicās, ka paliki dzīva.
Es īsti nezinu, ko tagad darīt.
Ne bez iemesla atvedu tās meitenes šurp, lai dzīvo tuksnesī, kad viņu mamma nomira.
Gribi dzirdēt manu padomu?
Tev viņš ir jāpamet.
Tev šī iespēja jāuztver kā iespēja.
- Nekad vairs neatgriezies pie viņa! - Nē. Viņš nav slikts cilvēks.
Viņš tevi izgrūda no mašīnas.
- Es viņu izprovocēju. - Un atstāja ceļa malā.
Mēs strīdējāmies, un tā bija mana vaina.
- Noteikti - mana. - Tā nav tava vaina.
Tā nekādā gadījumā nav tava vaina.
Es viņu mīlu.
Tiešām.
Tāpēc ir grūti noticēt, ka viņš varētu…
to man nodarīt.
Vienkārši tā mani atstāt.
Mana meita mēdza man stāstīt tādas pasakas.
Jā, miljons reižu pirms…
Tici man, kad tev saku - tam nevar būt laimīgas beigas.
Jūtu līdzi par jūsu meitu.
Nevajag.
Nē, paklausies, ko teikšu.
Vīrietis, kurš pamet tevi nāvei,
nav pelnījis tavu mīlestību.
Viņš pelnījis būt rokudzelžos. Cietumā.
Pūt tur visu atlikušo mūžu.
- Es to nevaru… - Jā, zinu, ka grūti.
- Tas ir grūti, bet… - Nē, jūs nesaprotat. Viņš…
ir policists.
Maucība.
Viņa draugi droši vien mani meklē, un nedrīkstu pieļaut, ka atrod.
Nevēlos uzgrūst jums šo nastu. Tikai šķita - jums jāzina.
Tiešām negribu radīt nepatikšanas jums un jūsu ģimenei.
Man nav bail no nepatikšanām.
Te neviens tevi neatradīs. Skaidrs?
Varbūt ieej dušā? Un es sadabūšu tev kādas tīras drēbes.
- Tiešām? - Jā.
Man tur vesela kaudze ar humpalām, jo meitenes tik aug un aug.
- Sameklēšu kaut ko. - Ei!
Paldies.
Jā. Viss ir labi.
Labdien. Kā varu palīdzēt?
Es…
Es no jūsu Vegasas ofisa iznomāju savam dēlam mašīnu.
Es…
Nu, bija viņa dzimšanas dienas vīkends.
Un jūs jau zināt, kā jauni puiši Vegasā izdarās.
Tiešām zinu.
Lieta tāda: viņš nav pārradies mājās.
Un viņš nav atdevis mašīnu.
Tāpēc es sāku satraukties.
Ja pareizi atceros, autonomām viņu mašīnās ir GPS izsekošanas ierīces.
Mums ir.
Bet likums liedz to informāciju izpaust.
Man jau šķita, ka tā teiksiet.
Nu, vienmēr ir izņēmumi.
Paskatīsimies.
Subaru Forester, vai ne?
Šķiet, tas ir pie The Pike Outlets Longbīčā.
Ko - pie lielveikala?
- Hallo! - Tā, tu neticēsi.
Nu saki!
Kerija nomas mašīna ir pie lielveikala Longbīčā.
Ko, ellē, viņš dara pie veikala Longbīčā?
Nu, tieši tā. Tā tur stāvot jau dienu.
- Ko? Tu domā - viņu nolaupīja? - Varbūt.
Vai arī viņš ir miris.
Kur tu esi?
Šobrīd skatos, kā viņi satīra viņas mēslus.
Un runa ir par nopietniem mēsliem.
Kā tik sīka būtne var radīt tik lielas nepatikšanas?
Holandieti, man nav laika taviem kovboja haiku.
Vajag, lai tu viņu atrodi.
Nu, viņa iet kājām.
Nevar būt tālāk par 30 kilometriem uz jebkuru pusi.
Un te apkārt pilnīgi nekā nav.
Nebūs grūti viņu atrast.
Ko ar Longbīču?
Es tagad dodos turp.
Jēziņ…
Trīsdesmit gadus vecs, bet vēl aizvien nespēj izmest mēslus.
BAKSTERSTRĪTA 418 EKOPĀRKA, KALIFORNIJA
Rokas!
Āmen.
Vai jūs vienmēr tā darāt?
Ēdam vakariņas?
Nē.
Tā sēžat kopā pie galda.
Vai tad normāliem cilvēkiem nav tā jādara?
Nav tādas lietas kā normāli, Elij.
Jā, kad augu, man nebija mājās gatavota ēdiena.
- Kāpēc ne? - Nu…
bijām tikai mēs ar tēti.
Viņam bija ļoti neparedzams darbs, mēs daudz pārvācāmies.
Pārsvarā pārtikām no hamburgeriem un…
piena kokteiļiem.
Bet dažreiz paņēmām lielus apartamentus viesnīcā,
pasūtījām pilnu numuriņu ar ēdienu un visu nakti skatījāmies filmas.
Oho!
Mēs nekad neko tādu nedarām.
Ome vienmēr mums liek ēst veselīgi.
Ko es teicu par dārzeņu ēšanu? Tas ir svarīgi.
Jā, bet skat! Viņa izaugusi, ne vainas.
Pabeidz vakariņas! Aizvedīšu uz Dairy Queen ēstuvi.
Tiešām?
LOMPOKA, KALIFORNIJA IENĀKOŠAIS ZVANS
Vai tas ir viņš?
Esi stipra!
Jā, jā, jā.
Jūs… neizskatāties kā no Uber Eats.
Nē, es cerēju uz jūsu palīdzību.
Es meklēju Keriju Māstersonu.
- Ko? - Keriju Māstersonu.
Nav tāds dzirdēts.
Nē? Viņš ir mans dēls.
Viņš noteikti ir brīnišķīgs puisis, bet es viņu nepazīstu.
Nē, viņš ne vienmēr ir brīnišķīgs puisis.
Īstenībā ir brīži, kad man šķiet - viņš ir nepateicīgs sīks draņķis,
un tad es vainoju sevi, ka esmu viņu tādu izaudzinājusi,
un tad dusmojos uz viņu, ka viņš mani ienīst.
Kā jūs sauc?
Mani? Mani sauc Noa.
Jūs taču man nemelojat, ko, Noa?
Klau, kundze, es jums nemeloju, un es nepazīstu jūsu dēlu.
Un, tētīt, man žēl, ka viņš ir nepateicīgs sīks draņķis.
Sūdīgi. Bet es tikai… Es pasūtīju ēdienu. Tas viss.
Kas par sviestu? Eu, eu, eu!
Eu, eu! Kas par sviestu?
Klau, mans dēls ir pazudis, un viņa mašīnā atradu tavu adresi.
Varbūt mēģināsi vēlreiz?
Man nav ne jausmas, kas ir jūsu dēls. Kundze, zvēru pie Dieva.
Gribu tikai ēdienu no Del Taco… Nu velns!
- Jā. Tu viņu nesauksi par draņķi. - Ak dievs.
Paņem plēvi! Negribu, ka visa mašīna ir asinīs.
Sveika!
Kas tur ir?
Pazaudējām pēdas. Koijots novērsa viņas uzmanību.
Vari dabūt atpakaļ uz pēdām?
Zināt, kā smird beigts koijots?
Šis ir strupceļš.
Apžēliņ! Ceru, ka tu to netaisi man.
Nesaprotu, kāpēc tu tā pretojies tam, kas nāk par labu.
Tāda nu ir mana dzīve.
Lapu kāposti ir superēdiens, tajos ir daudz luteīna.
Zini, ko tas dara?
Nē, bet man ir tāda sajūta, ka tu man pastāstīsi.
Tas samazina acu muskuļu deģenerāciju.
Un laba redze, Prisila, ir svarīga,
lai pamanītu muļķības.
Zini, smieklīgi, ka cilvēks, kas ir tik pārņemts "zaļais",
nopelnīja bagātību ar fosilā kurināmā krāpniecības shēmu.
Tu atnāci palūgt vairāk laika. Tad lūdz!
Ir pilnīgs trakonams, bet mēs esam uzoduši pēdas.
Jāteic, ka trakonams bija tas,
ka tāds otršķirīgs krāpnieks kā Džons Ārmstrongs
vispār varēja tevi apčakarēt.
Es tev teicu, ka nauda ienāk straujāk, nekā es spēju to atmazgāt.
Vai tavs darbs nebija kaut ko izdomāt?
Nu, es mēģināju, bet tu neklausīji.
Tu to gribēji tikpat ļoti kā es.
Nē, es gribēju to piebremzēt, bet tu man neļāvi.
Tad tā ir mana vaina?
Tu vienkārši nespēji saskatīt mērenībā gudrību.
Es redzēju gudrību pusmiljardā dolāru.
Nu, nebija iespējams to visu precīzi uzskaitīt.
Tā bija tava atbildība.
Klau, tā bija mana ideja, skaidrs? Visa tā sasodītā būšana.
Tā bija mana ideja.
Es tev nopelnīju veselu bagātību,
tāpēc nav grūti saredzēt, kā Džons varēja to izmantot un savākt pāris miljonu.
Tu domā - izmantot tevi.
Tevi.
Noteikti baigais daikts.
Vai tu esi greizsirdīgs?
Vai esmu greizsirdīgs?
Nezinu, varbūt.
Nožēlojami, ja sieviete
tavā vecumā vēl domā, ka te kāda loma ir seksam.
Nolādēts, izturies sevis cienīgi!
Vai Kerijs ir uz vienu roku ar meiteni?
Es nezinu.
Galu galā tam nebūs nozīmes.
Cik nu attiecas uz viņu.
Vein, lūdzu, nedraudi manam dēlam!
Dabūju tevi laukā no cietuma ar mērķi.
Dari savu darbu!
Dabū manu naudu!
Bet Kerijs…
Arlabunakti, ome!
Jā. Labu nakti.
Arlabunakti!
Es jūs mīlu.
Es arī tevi mīlu. Arlabunakti!
Labi, ka tu pirmīt nepacēli, kad viņš zvanīja.
Viņš turpinās zvanīt.
Tu zini, ko viņš teiks:
ka viņš tevi mīl un vairs nekad tā nedarīs.
Bet cilvēki nemainās.
Jā, nu, daži cilvēki mainās.
Mana meita nomira, tam ticēdama.
Tikai tad būsi drošībā, ja no viņa atbrīvosies.
Ziniet, ne vienmēr ir tik vienkārši.
Piedod! Piedod…
Es pārkāpu robežas. Tā…
Tā ir tava dzīve.
Klau, es tiešām novērtēju, ko manā labā darījāt,
bet man patiešām ir jāiet.
Es to sievieti pazīstu.
Viņa strādā kopā ar viņu.
Lūdzu, lūdzu, nesakiet neko,
jo viņa aizvedīs mani pie viņa un es…
es to nespēju.
Ej uz meiteņu guļamistabu! Lai ir klusas!
- Es to nokārtošu. Jā, protams. - Tiešām?
Jā, mirklīti!
Varu kā palīdzēt?
Sveiki! Es esmu īpašā aģente Bilija Renda.
FIB. Atvainojos, ka traucēju jūs vakariņu laikā,
bet mēs meklējam pazudušu sievieti.
Esmu tikai es ar abām mazmeitām.
- Neesam nevienu redzējušas. - Skaidrs.
- Drīkstu parādīt viņas fotogrāfiju? - Protams, jā.
Jā, ja nu gadījumā viņu pamanāt…
- Jā. Protams. - …pēc tam.
KALIFORNIJA
Viņai ir mīlīga sejiņa.
Es ceru, ka viņa atradīsies.
Tā, mēs paliksim te un centīsimies būt klusas, labi?
- Kāpēc? - Kas tur bija?
Protat glabāt noslēpumu?
- Protams. - Jā?
Labi, nāciet šurp.
Tā. Būs nedaudz bailīgi, jā?
Bet redzat šo?
Redzat?
Jā.
Tā sieviete pie durvīm ir draudzene tam, kurš man nodarīja pāri,
un, ja viņa mani atradīs, tad man atkal nodarīs pāri,
un es tiešām, tiešām to negribu.
Domājat - varat man palīdzēt?
- Jā. - Kas mums jādara?
Vienkārši esiet ļoti, ļoti klusas!
Drīkstu iedot vizītkarti?
- Protams. - Ja nu viņu pamanāt.
Jā, protams. Protams.
Vispār man nav vizītkartes.
Ja iedosiet papīru un pildspalvu, es varētu uzrakstīt savu numuru.
Protams. Kā tad. Jā. Es tūliņ. Jā.
Kā jūs sauc?
Silvija.
Man jums jāsaka: man bija grūta diena.
- Ak tā? - Vai neiebildīsiet, ja es ienākšu ie…
iedzert glāzi ūdens?
- Jā. Jā, protams. Jā, nāciet iekšā! - Paldies.
Jā. Es… Es sadabūšu…
Tad te esat tikai jūs ar mazmeitām, ko?
Jā, kundze.
Viņas pie jums visu laiku?
- Jā, kundze. - Paldies.
- Jā. - Paldies.
Man pašai ir meita.
- Ak tā? - Pusaudze.
O-ou! Pusaudze, ko?
Losandželosā.
Nu, kā tas ir?
Audzināt meitenes tādā nomaļā vietā.
Domāju - tas ir vienkāršāk.
Prom no citiem cilvēkiem. Man nav…
Nevaru atrast pildspalvu.
Ierakstīsiet manā telefonā?
Jā, labi.
- Lūdzu! - Labi, paldies.
Jūs teicāt, ka te esat tikai jūs ar savām divām mazmeitām, jā?
Jā, kundze.
Bet uz trauku žāvētāja žūst četri šķīvji.
Kam ir vēl viens šķīvis?
- Ko, lūdzu? - Kam ir ceturtais šķīvis?
Klau,
Silvij!
Tai sievietei, kuru es meklēju,
varbūt ir mīlīga sejiņa…
bet viņa ir ļoti bīstama.
Vakarnakt nogalināja divus vīriešus.
Aizdedzināja viņu mašīnu.
Viņa ir bēguļojoša kriminālnoziedzniece,
un viņu nekas, nekas neatturēs nonākt tur, kur viņa vēlas nonākt.
Es zinu, ka jums ir jāsargā savas meitas,
bet jūs šodien mājās ielaidāt nepareizo cilvēku.
Vai saprotat?
Jā.
Es jūs ar meitenēm pasargāšu.
Ko lai es daru?
Tā, meitenes.
Man jāaiziet kaut kam pakaļ.
Jūs palieciet šeit. Apsolu, ka viss būs kārtībā.
Sarunāts?
- Labi. - Tu atgriezīsies…
vai ne?
Jā, sirsniņ, es apsolu, labi?
- Lūdzu, atgriezies! - Labi. Es apsolu.
Esiet drosmīgas, labi?
Labi, labi.
Atcerieties…
Es neļaušu, ka jums ar meitenēm kaut kas notiek.
Vai viņa vēl ir te?
Viņa ir istabā ar manām meitenēm.
Kas liks meitenēm iznākt?
- Saldējums. - Labi, skaidrs.
Gribu, lai viņas pasaucat. Nomierinieties!
Pasauciet viņas!
Meitenes!
- Nomierinieties! - Nāciet ēst saldējumu!
Meitenes!
Tiešām? Šķita, ka liki, lai paliekam te.
Nāciet uzēst saldējumu. Viss kārtībā.
Viss ir kārtībā.
Kas notiek?
Mēģiniet būt klusas!
Jā. Labi.
Lakij!
Lakij, stāvi!
Lakij!
Kā tu zināji, ka izdosies?
Katram cilvēkam ir savs ritms.
Ja iemācies spēlēt tajā ritmā, vari likt viņam dejot.
- Kurp mēs bēgam? - Mēs nebēgam.
Cilvēki bēg tikai tad, kad ir briesmās.
Un briesmās tu esi tikai tad, ja nekontrolē situāciju.
Mēs kontrolējam.
Visām vienībām meklēt nozagtu brūnu F-150
no Mohavī apgabala. Pēdējoreiz manīts braucam uz austrumiem.
Vadītāja ir baltā sieviete, zem trīsdesmit, blondi mati.
Teicu viņai: piens vēl pusmēnesi būs labs. Viņi tikai tā raksta, lai gūtu peļņu.
Viņiem ir kaut kāds algoritms, lai to saprastu.
Nezinu, viņa man nenoticēja.
Nu, ko jūs domājat? Snickers? Vai Baby Ruth?
- Tajā ir rieksti, jā? - Zemesrieksti un karamele.
Ei, varu iemaksāt 40 par 7. sūkni, kamēr viņš domā?
Protams.
Vai tajā ir glutēns? Ja ēdu glutēnu, es uzpūšos kā ērce.
Es nezinu.
Tie ir tik garšīgi.
Abi ir labi ar pienu, tas skaidrs.
Iedosiet piecas Lucky 10 loterijas kartītes?
Tūlīt.
Piecas Lucky 10 kartītes.
Ak dievs!
Sveiks, Holandieti!
Kā klājas?
Tu mani pazīsti. Izdzīvoju sapni.
911. Kas noticis?
- Viņa ar tevi nav apmierināta. - Varu iedomāties.
- Kur ir nauda? - Kur ir Kerijs?
Beidz, Lakij! Sadarbojies!
Tu zini, ko Veins ar viņu izdarīs. Viņš to izdarīs arī ar tevi.
- Pastāsti par Longbīču! - Kas, ellē, ir Longbīčā?
Mēs atradām viņa mašīnu.
Un, ja tu tiešām nezini, kur viņš ir,
tad tev jāzina, ka mēs viņu atradīsim pirmie.
Tu varētu apsvērt domu nostāties pareizajā pusē.
Varbūt tev ir kāda izeja.
Ej dirst, Holandieti!
Ar tevi nekad nevar pa vieglam, a?
Nu, jā.
Man jābūt man pašai.
Nolādēts.
Nodzēsiet!
Lakij!
Briesmās tu esi tikai tad, ja nekontrolē situāciju.
Mēs kontrolējam.
Tulkojusi Laura Hansone