Знам кога да си тръгна и кога да остана.
И да правя…
- Да. - Нали?
С новините съм в крак, но нищичко не се променя.
Вятърът ме брули, но никога не казвам сбогом.
И сега?
Все се опитвам…
ДНЕВНА - КНИГИ - ОФИС
ПО РОМАНА НА МАРИСА СТЕЙПЛИ
МАЙКЪЛ ЛУИС "КЪМ БЕЗКРАЙНОСТТА"
Армстронг, имаш посетител.
- Сега няма свиждане. - Не думай. Знам само, че те чакат.
- Отвън ли оставаш? - Влез сам.
Липсвам ли ти?
Понякога.
Страхотно изглеждаш.
Присила, повечето хора, като излязат от затвора,
вече не искат и да стъпят там.
Аз съм своенравна.
Знам, че се чуваш с нея.
Чат-пат.
Знаеш ли къде е?
Наясно си, че не бих ти казал, дори да знаех.
Явно искаш да й предам нещо, така че казвай.
- Добре ме познаваш. - Нормално, след толкова време.
Тя трябва да ми донесе парите, Джон, и то бързо.
За да умилостивя Уейн и да спася децата ни от смърт.
Синът ти действа на своя глава.
Или е отвлечен.
Още се опитвам да разбера.
И в двата случая значи, че парите не са у нея.
Дори да е така, и двамата знаем, че скоро ще ги докопа.
Видях се с нея.
Нима? И как мина срещата?
Не й беше ден.
- Но си е тръгнала. - Вероятно куцукайки.
Той ще я убие.
- Ти ще я убиеш. - Не и ако играе чисто.
Вече е в мача. Но ти още не си проумяла правилата.
Забравих за досадната ти самонадеяност.
Едно е родителска гордост, а друго - сляп нарцисизъм.
Е, моето дете поне още ми говори.
Мога да ти простя, че ме окраде.
В природата ти е.
Но когато момиченцето ти умре уплашено и само
с куршум в тила на някое забутано място,
дори ти ще изпиташ вина.
- Когато изляза… - Моля те, недей. Не се излагай.
Всъщност…
Ти ми липсваш.
Понякога.
Времето й изтича, Джон.
Кажи й го.
Божичко.
Дръпни се от децата ми.
- Съжалявам, не исках да ви уплаша. - Да ти изглеждам уплашена с тая пушка?
- Ужасно съм жадна, вървях с часове. - Нима? Хващай пак пътя.
- Тя уби змията. - Е, и?
Щеше да ни ухапе.
Просто реагирах. И ти би постъпила така.
Какво правиш тук?
- Стана катастрофа. - Пострадала ли си?
Едва-две рани, но мисля, че кървенето спря.
- Да повикам ли линейка? - Не.
Нямам осигуровка.
Махам се. Благодаря, че ми дадохте да пийна вода.
Накъде е най-близкият град?
Кингман е на 65 км южно от тук.
Ще умреш от слънчев удар, преди да стигнеш.
Защо не влезеш? Да се измиеш и да се напиеш хубаво с вода.
И ще решим какво да те правим.
- Знаем ли кои са? - Още не.
Нямат документи. Номерът е от Калифорния, но се води на куха фирма от Делауеър.
Защо смяташ, че има връзка с нашия случай?
Фатална катастрофа и кола с фиктивна регистрация
недалеч от мястото, където сгазиха Мейсън, дали е съвпадение?
Наясно си, че Присила оставя трупове след себе си.
Дали е била тук?
Не.
Тя не си цапа ръцете.
Според мен са държали Лъки тук, но не им се е дала.
Момиче да се разправи с двама мъжаги? Тя е 40 кила с мокри дрехи.
Не знам какво е станало, но е била тук.
Беше се измъкнала. Защо се върна?
- Заради десетте милиона. - Не.
Друго е.
Виж кой идва.
Добро утро, шефе.
- Как е Мейсън? - Идвам от болницата.
Здравата е потрошен. Излезе от операция, но край с работата на терен.
Чудя се кое е по-лошо -
че във Вегас си предприела действия без мое знание,
или че не си свършила нищо.
- Не ми се получи. - Кажи ми, че няма нищо общо
с манията ти да тикнеш пак в затвора Присила Мастърсън.
Разходи се, Гейтс.
- Питър? - Прекаляваш, Били.
Съвсем не. Върша си работата.
- Следвам парите. - И водят до Присила?
До Уейн Уитакър.
- Мислиш, че Присила го е обрала ли? - Не, не е толкова глупава.
Но Джон Армстронг винаги гледа да се възползва.
Предполагам, че е скътал доста парици зад гърба й.
Понеже пуснаха Присила, иска да ги скрие, преди да й паднат в ръчичките.
- Звъннал е на щерката. - Уитакър притиска Присила за парите.
Спипаме ли я с тях, готово. Ще изпее Уитакър и ще приберем и двамата.
- Предния път го прикри. - Но вече видя как е в затвора.
Добре, давам ти картбланш, но ще ме държиш в течение, чуваш ли?
- Попитах те нещо. - Да, чувам, шефе, разбрано.
Ясна си ми.
- Само като ти видя погледа. - Кой поглед?
- Ей този. - Този ли?
Вендетата е пагубна за разследването.
Не се настървявай пак.
Слушам. Гейтс!
Махни косата от лицето й.
- Назад ли? - Да, защипи я.
За да виждам раната. Доста е дълбока.
Май е трябвало да се зашие, но вече е късно.
Майка ви явно знае какво прави.
Не ни е майка, а баба.
Деца са на дъщеря ми.
Отдавна беше, но работех като помощничка на училищна медицинска сестра.
Представа си нямаш колко такива рани съм обработила.
Децата все падат от скейтборда.
Готово.
- Някоя от вас ли го е рисувала? - Аз, като по-малка.
Не е зле, а? Голяма художничка е тя.
- Като майка си. - Не ми харесва, но баба не ще да я махне.
Какво?
- Ще ми я покажеш ли? - Да.
Да видим сега.
- Какво й има, защо не я харесваш? - Уж сме аз и баба.
- Но приличат на птици. - Глупости.
- Виж че са с пера. - Извинявай, но всъщност е коса.
Това е нейният шедьовър и си е само мой.
Никога няма да го сваля.
Да се обадя ли на някого за теб?
Не, няма нужда.
- Все има на кого. - Не.
Момичета, идете да намерите Тоби из бъркотията в стаята ви.
- Да го покажете на… - Рейчъл.
Намерете зайчето и го покажете на Рейчъл.
- Бабо, Тоби не я интересува. - Може пък да ми е любопитно.
- Ела ми помогни, Ели. - Да видим под леглото.
Не се надявай.
Тоби е в пикапа ми.
Пращам ги да гонят тоя, де духа, за да ме оставят на спокойствие.
Ще го запомня, ако имам деца.
Виж, не искам да те лъжа.
Със сигурност вече си разбрала, че не беше точно катастрофа.
Знам.
Усетих.
С мъжа ми се скарахме.
Изблъска ме от колата.
Имаш късмет, че си жива.
Не знам какво да правя сега.
Неслучайно доведох децата в пустинята след смъртта на майка им.
Да ти дам ли съвет?
Напусни го. Възползвай се от този шанс.
- И не се връщай. - Той не е лош човек.
- Изхвърлил те е от кола и те е зарязал. - Провокирах го.
- Скандалът беше по моя вина. - Не си виновна ти. Няма такъв вариант.
Обичам го.
Наистина.
Затова ми е трудно да повярвам,
че той постъпи с мен по този начин.
Заряза ме ей така.
И моята дъщеря ми ги разправяше такива.
Безброй пъти, преди да…
Повярвай ми, това никога не свършва добре.
Съжалявам за дъщеря ти.
Недей.
Чуй какво ще ти кажа. Щом те зарязва ранена,
не заслужава любовта ти.
Заслужава да е зад решетките.
Да гние там, докато е жив.
- Не мога да го предам. - Знам, че е трудно.
- Така е, но… - Не си наясно.
Той е полицай.
Мамка му.
Приятелите му сигурно ме търсят. Не бива да ме открият.
Не искам да те товаря, но трябва да го знаеш.
- Не искам да ви навлека неприятности. - Не ме е страх от проблеми.
Никой няма да те открие тук.
Иди си вземи душ, ще ти донеса чисти дрехи.
- Наистина ли? - Да.
Имам сума ти багаж отзад, момичетата растат бързо, ще изровя нещо.
Благодаря.
За нищо.
Добър ден, с какво да помогна?
Наех кола за сина си от клона ви във Вегас.
Рожденият му ден беше през уикенда.
- А знаете какви ги вършат младите. - Наясно съм.
Работата е там, че още го няма и не е върнал колата.
И започвам да се тревожа.
Доколкото помня, слагате тракери на колите под наем.
Да, но по закон нямам право да давам информация.
Подозирах, че ще кажете нещо такова.
Но правим и изключения.
Да видим.
Субару "Форестър", нали?
Явно е в аутлет "Пайк" в Лонг Бийч.
В търговски център?
- Ало? - Няма да повярваш.
Да чуем.
Колата на Кари се намира в мол в Лонг Бийч.
Какво прави в мол в Лонг Бийч?
И аз се чудя. От вчера е там.
- Дали е отвлечен? - Възможно е.
Или убит.
- Ти къде си? - Гледам как разчистват след нея.
Направила е погром.
Да се чуди човек - дребно, ама вредно.
Дъч, сега нямам време за каубойско хайку.
- Просто я намери. - Пеша е.
Трябва да е в радиус от 30-ина километра.
Тук е пълна пустош, лесно ще я открия.
- А какво правим с Лонг Бийч? - Тръгвам натам.
Господи, за 30 години така и не се научи да си хвърля боклука.
УЛ. "БАКСТЪР" 418 ЕХО ПАРК, КАЛИФОРНИЯ
Дайте ръце.
Амин.
Винаги ли правите така?
- За яденето ли питаш? - Не.
Винаги ли сядате заедно на масата?
Нали така правят нормалните хора?
"Нормални" е разтегливо понятие.
- На мен никой не ми е готвил. - Защо?
Живеех с татко.
Работата му ни отвяваше насам-натам.
Карахме на хамбургери
и шейкове.
Но понякога си наемахме голям хотелски апартамент,
поръчвахме си румсървис и гледахме филми до зори.
- На нас не ни е позволено. - С баба ядем здравословно.
Какво ви казах за зеленчуците? Много са важни.
Да, обаче на нея нищо й няма.
- Яжте сега и ще ви заведа на бургери. - Наистина ли?
ЛОМПОК, КАЛИФОРНИЯ
Той ли е?
Бъди силна.
Да, да.
Вие май не доставяте храна.
Не, надявах се да ми помогнете.
Търся Кари Мастърсън.
- Кой? - Кари Мастърсън.
- Не го знам. - Син ми е.
Сигурно е свястно момче, но не го познавам.
Не бих казала, че е свестен.
Понякога си мисля, че е неблагодарно лайненце,
после се виня, че така съм го възпитала,
а след това ме хваща яд, че ме мрази.
- Как се казваш? - Аз ли? Ноа.
Нали не ме лъжеш, Ноа?
Вижте, госпожо, не ви лъжа и не познавам сина ви.
И съжалявам, че е лайненце.
Гадно е, но аз си бях поръчал храна.
Ама какво става? Чакай, спри.
По-спокойно. Какво пък сега?
Сина ми го няма, а адресът ти беше в колата му.
Така че да опитаме отново.
Представа си нямам кой е синът ти, кълна се.
Просто искам тако… Мамка му!
- И не му викай "лайненце". - О, боже.
Увий го в брезент да не оцапа колата.
Ха здрасти.
Какво откри?
Койотът е отклонил кучето от следата.
- Не може ли да я хване пак? - Знаеш ли как вони койот?
Дотук бяхме.
Боже, дано не правиш този бъркоч за мен.
- Явно не осъзнаваш кое е добре за теб. - Цял живот съм така.
Къдравото зеле е суперхрана, богата на лутеин.
- Знаеш ли как действа? - Не, но усещам, че ще ми кажеш.
Намалява дегенерацията на очните мускули.
А доброто зрение, Присила, помага да виждаш кой те лъже.
Забавното е, че такъв маниак на тема биозелении
е забогатял от измама с изкопаеми горива.
Дошла си да искаш още време, кажи си го.
Положението е трагично, но вече им хванахме дирите.
Трагичното всъщност е,
че допусна второразреден мошеник като Джон Армстронг да те изиграе.
Казах ти, че няма да смогна да изпера толкова пари накуп.
Нали работата ти е да намираш решения?
Опитах се, но ти не щеше и да чуеш.
Искаше парите не по-малко от мен.
Не, исках да забавим темпото, но ти отказа.
Мен ли изкарваш виновен?
Ти нямаш мярка.
Половин милиард е твърде примамлива сума.
- Нямаше как да държим строга сметка. - Ти отговаряше за това.
Виж какво, идеята за цялата схема беше моя.
Аз я измислих. Спечелих ти цяло състояние.
За Джон не е било трудно да си щипне няколко милиона.
Теб ощипа.
Теб.
Явно го бива в леглото.
Ревнуваш ли?
Дали ревнувам?
Не знам, може би.
Нелепо е жена на твоята възраст още да разчита на секса.
Не падай чак дотам.
Кари с момичето ли работи?
Не знам.
Всъщност няма значение.
Краят му ще е същият.
Не заплашвай сина ми, Уейн.
Измъкнах те от затвора.
- Свърши си работата. Върни ми парите. - Но Кари…
- Лека нощ, бабо. - Лека нощ.
- Лека. Обичам те. - И аз те обичам, лека нощ.
Добре че не му вдигна одеве.
- Пак ще звъни. - Знаеш какво ще каже.
Че те обича и няма да се повтори.
Но хората не се променят.
Е, някои се променят.
Дъщеря ми си умря с тая надежда.
Ще се спасиш само ако го пръждосаш.
Невинаги е толкова лесно.
Съжалявам.
Прекалих. Животът си е твой.
Много съм ти благодарна за помощта, но трябва да тръгвам.
Познавам тази жена.
Работи с него. Моля те, не казвай нищо.
Ще ме върне при него, а не бива.
Върви в стаята на момичетата.
- Ще се оправя, не се тревожи. - Наистина ли?
Да, момент!
- Какво обичате? - Здравейте. Специален агент Били Ранд.
ФБР. Простете, че ви притеснявам по това време,
но търсим изчезнала жена.
Сама съм с двете ми внучки.
- Никого не сме виждали. - Ясно.
- Може ли да ви покажа нейна снимка? - Да.
- В случай че я забележите. - Добре.
Какво мило личице. Дано се появи.
Няма да се показваме и да вдигаме шум.
- Защо? - Кой дойде?
- Можете ли да пазите тайна? - Да.
Елате насам. Страшничко изглежда, предупреждавам.
Но виждате ли това?
Жената, която дойде, е приятелка на този, който ме насини.
Ако ме намери, пак ще пострадам, а не искам да става така.
- Ще ми помогнете ли? - Как? Какво да направим?
Просто не вдигайте никакъв шум.
- Да ви дам визитка, ако я забележите? - Да, разбира се.
Всъщност нямам визитка.
Дайте листче и химикалка да ви запиша номера си.
Добре, ей сега.
Как се казвате?
- Силвия. - А, Силвия.
Тежък ден беше днес.
- Сигурно. - Може ли да вляза за чаша вода?
- Да, разбира се, заповядайте. - Благодаря.
Ей сега ще дам…
- Значи живеете само с внучките ви? - Да, госпожо.
Вие ли сте им настойник?
- Да, госпожо. - Благодаря.
И аз имам дете - тийнейджърка.
- Тийнейджърка, а? - Живеем в Лос Анджелис.
И как е да отглеждаш момичета насред пустинята?
По-лесно е според мен. Далеч от лудницата.
Не намирам химикалка. Защо не го вкарате в телефона ми?
Добре.
- Готово. - Благодаря.
Казахте, че сте тук само с двете ви внучки, нали?
Да, госпожо.
Но на сушилника има четири чинии.
За кого е другата?
- Моля? - За кого е четвъртата чиния?
Виж какво, Силвия.
Жената, която търся,
може да има мило личице,
но е много опасна.
Убила е двама мъже снощи. Подпалила е колата им.
Закоравяла престъпница е
и нищичко няма да я спре, докато не постигне каквото иска.
Довела си тук децата, за да ги опазиш,
но си пуснала в дома си не когото трябва.
- Разбираш ли ме? - Да.
- За добро го казвам. - Какво да направя?
Слушайте, момичета, ще изляза, за да взема нещо.
Стойте тук, нищо лошо няма да ви се случи. Разбрахте ли?
- Добре. - Ще се върнеш…
Нали?
Да, миличка, обещавам.
- Моля те, върни се. - Добре, обещавам.
Не се бойте.
Хайде.
И не забравяйте…
Няма да допусна да ви се случи нещо лошо.
Тя още ли е тук?
- При децата е. - Те на какво не могат да устоят?
- На сладолед. - Добре.
Извикай ги да дойдат. Спокойно.
Хайде.
Милички!
- Давай. - Елате да ядем сладолед.
Момичета.
Нали каза да стоим тук?
Елате да хапнем сладолед. Спокойно, всичко е наред.
Какво става?
Тихо.
Добре.
Лъки!
Лъки, стой!
Лъки!
- Откъде знаеше, че ще успееш? - Всеки си има ритъм.
Хванеш ли го, можеш да го накараш да танцува.
- Къде бягаме? - Не бягаме.
Бягаш само ако си в опасност.
А си в опасност само ако изпуснеш юздите.
А ние ги държим здраво.
Издирва се краден кафяв форд пикап в окръг Мохаве, движи се в източна посока.
Шофиран е от руса бяла жена на около 25 години.
Нарочно слагат на млякото кратък срок на годност, за да печелят.
Имат си компютърни програми за тая работа. Обаче тя не вярва.
Какво да бъде - "Сникърс" или "Бейби Рут"?
- С ядки е, нали? - С фъстъци и карамел.
- Четирийсет долара на седма, докато реши? - Добре.
Има ли глутен? Ако ям глутен, се издувам като кърлеж.
Не знам, адски са вкусни.
И двете си вървят с мляко.
- Пет билетчета за търкане "Лъки 10". - Ей сега.
Ето.
О, боже!
Здрасти, Дъч, как си?
- Цъфтя, както винаги. - 911, какъв е случаят?
- Тя ти е ядосана. - Не се и съмнявам.
- Къде са парите? - А Кари?
Стига се репчи, Лъки.
Знаеш какво ще направи с него Уейн. С теб също.
- Обясни ми за Лонг Бийч. - Какво има там?
Намерихме колата му. И ако действително не знаеш къде е,
гарантирам, че първи ще го открием.
Така че избери печелившия лагер.
- Може и да имаш шанс. - Майната ти, Дъч.
- Костелив орех си. - Да.
Такава съм си.
По дяволите.
Изгаси го!
Лъки.
Лъки!
В опасност си само ако изпуснеш юздите.
А ние ги държим здраво.
ЛЪКИ 10
Превод на субтитрите Боряна Богданова