Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Гаразд. Ти маєш вийти сама, гаразд?
- Ні! Я не хочу! - Спокійно.
- Усе буде добре. - Ні!
ПЛИВИ ДО МЕНЕ
Гайда.
Гаразд, Хуліє, ну ж бо. Пливи сюди.
Гайда.
Ноги прямесенько. Не згинай коліна, Хуліє. Гайда.
Ноги прямо. Махай сильно.
Подай руку.
Ну ж бо. Вилазь.
Усе, вилазь.
- Ану, гайда. - Ні.
- Останній раз. Готова? - Ні.
Розслабся. Я вчився так само.
Дай руку. Ану.
Бачиш? Кажу ж, усе гаразд.
Досить, Крістобалю. Дай їй спокій.
Пішли?
Естело.
Естело!
Естело, ти там?
Вона не застрягла. Вона чіпляється.
Хуліє, це не смішно.
Хуліє.
Це зовсім не смішно. Досить.
Я втомилася.
Ну ж бо. Сонечко!
Хуліє, ану.
Припини. Я маю працювати.
Я втомилася.
- Естела може заплести тобі косу. - Алло?
З'єднайте мене з педіатрією на четвертому поверсі.
Так. Семирічна дівчинка.
Пацієнтка зі сколіозом.
Мені сказали, що в неї невисока температура.
Гаразд. Візьмімо направлення з інфекційного відділення, будь ласка.
Ідемо почистимо вуха ватними паличками?
- Добре. - Ватних паличок — ні?
Тоді терпи.
- Викинь усе це. - Гаразд.
- Усе це. Ту коробку теж. - Ага.
Він досі не викинув одяг своєї матері.
Дивися.
Дивися, що я знайшла. Шапочка для плавання.
Зайчику, я обіцяю, що куплю тобі нову.
Зайчику.
Глянь на мене.
Я хотіла піти з тобою, але не можу.
- Гаразд? Але з тобою піде Естела. - У мене канікули.
Можна почати іншого дня?
Залишилося лише одне місце, і я мусила бігти, щоб забронювати його.
Вдягни її в це.
Зайчику, поглянь на мене.
Будемо тренуватися на озері Кабурґуа.
Скільки ще часу до поїздки?
І тобі треба розвіятися. Розважитися, повчитися.
Не можна постійно сидіти вдома з Естелою.
Тепер моя черга сідати.
Ні.
- До побачення. - Бувайте.
Так?
Я з нею.
Гаразд, мамо.
Хочете занурити їх?
Дуємо.
А коли дитина заплющує очі,
занурюємо її й підіймаємо.
Гаразд?
Отак. Супер.
Чудово! Ось так.
Добре.
Боляче.
Боляче!
У цій воді повно вошей.
Хто їх потім витягуватиме? Я?
Ні.
Якщо почати ззаду, то набагато легше.
Ось так, Вісенте.
Ану.
Швидше.
Усі за пані Наталією.
Гаразд?
Туди, туди. Не біжіть, добре? Повільно.
Мами й тати, прошу в кав'ярню.
- Можете собі поснідати. - Гайда.
Усе гаразд, Хуліє?
Не поспішай. У своєму темпі.
Коли захочеш.
- Гайда. - Готові?
Гаразд? На мій рахунок. Один, два...
Заходимо у воду?
Гайда, Хуліє.
Твоя черга. Ти перша.
Що таке?
Гаразд. Усі інші у воду. Уперед, діти!
Хуліє, що таке?
Не хочеш занурюватися у воду? Ходімо разом. Гайда зі мною.
Ні? Усі твої друзі у воді.
Спокійно. Усе добре. Ти навчишся.
Ну ж бо. Стрибаймо разом.
На «три». Один, два, три!
Сеньйоро? Вибачте. Вам сюди не можна.
Сеньйоро, ні...
Готові? На рахунок «один»...
Хуліє, усе гаразд? Ти вже хочеш іти?
Ідемо? Ходімо.
Почекайте.
Вона має залишитися до кінця уроку.
Ми їздили дарма.
Вважаєш, це нормально?
Тепер мусиш піти зі мною у деяких справах.
Що я скажу твоїм батькам?
Що я не хочу плавати.
Але ти маєш навчитися, Хуліє, рано чи пізно.
А де ти навчилася плавати?
Тебе змушували?
Зробили з мухи слона.
Я навчу тебе плавати.
Досить уже.
А морозиво?
Ти й пальця ноги у воду не занурила.
Ходімо.
Чекай тут, Хуліє.
- Вітаю. - Добрий день.
Отримувачка — Марія Роза Торрес.
Чудово.
Можна буде забрати завтра
- у відділенні Кастро. - Добре.
- Вона має дати номер накладної. - Гаразд.
Сеньйоро!
Ваша накладна.
- Наступний. Добрий день. - Як ви?
Хуліє!
Я казала тобі не відходити?
Пішли!
Ходімо!
Останній раз.
Ідемо?
Я куплю тобі щось.
Щось одне.
Щось корисне.
Поклади назад. Я сказала одне.
- Ходімо. - Голубий для мене, рожевий для тебе.
Я не люблю рожевого.
Я теж.
Перші заняття завжди такі.
Вони завжди важкі.
Жахливі.
Але тобі доведеться звикнути.
Достатньо.
Що сталося, Естело?
Вода була дуже холодна.
У тренера було забагато учнів.
Це може бути небезпечно.
Цей клуб що день то скочується.
Мені сказали, що в класі буде максимум п'ять дітей.
Їх було набагато більше, 43 чи більше.
Коли ми будемо на озері, ти плаватимеш.
Якщо діти не впевнені, коли заходять у воду,
краще це робити на глибині, яка дозволяє їм торкатися дна.
Найкраща вправа, коли вчишся плавати, —
це занурювати голову під воду й видихати через...
Це відеодзвінок, мамо. Я бачу лише волосся.
Розверни камеру.
Ану. Бачиш?
Тут не можна їсти овочі. У них немає жодного смаку.
Як гарно!
Квитки на автобуси вже подорожчали?
Не купуй їх на свята.
Бо вони тоді дорожчі.
Чому ти приїжджаєш лиш на декілька днів?
Для чого?
Соня пішла на лососеву ферму.
Каже, непогана робота.
Навіть не думай. У тебе все добре.
Твоїй кузині платять копійки, якщо взагалі платять.
Крім того, вони отруюють цих бідолах.
А потім вони хворіють і помирають.
Увійшли четверо злочинців.
Судячи з їхнього вигляду й того,
як вони рухалися, я гадаю...
Магазин, де я роблю покупки, пограбували.
Людина до всього звикає.
За телефон можуть убити.
Уриваються в будинки вночі.
Отакі ми.
Ми не такі, мамо.
Хуаніто!
Борхо!
Ходіть сюди!
Діти, пора додому!
- Привіт, Естело. - Диви.
Можна сісти на човен?
- Добре. - Звідки взялися ці пірати?
Борха завжди перший.
Спокійно. Повільно.
Ось у чому ми будемо плавати, Естело. Два тижні на озері Кабурґуа.
Так, але він крихітний.
- Круто! - Подобається, діти?
Вилазимо тут.
Ось так. Ану.
Ось так.
Один, два, три,
чотири, п'ять, шість,
сім, вісім.
Відпочинь.
Принаймні я вже вчуся.
Краще, ніж нічого.
Тобто?
Краще, ніж нічого.
П'ять на десять...
П'ять помножити на п'ять...
Дванадцять, тринадцять...
Десь 12–13 годин.
Так.
Завдяки тобі я витримую все більше й більше.
Гаразд, просто треба розігріти.
Нагріється, а тоді все вийде.
Ти щось відчуваєш?
Так.
Усміхайтеся. Вас не знімають.
Ти новачок?
Ні, мені вже 40.
Не дуже новий і перспективний.
Жартую. Я прийшов сюди минулого тижня.
Червону пачку.
Не любить, коли люди витрачають гроші.
Він суворий пес.
Ти тут працюєш?
Я теж.
Якщо зайдеш знову, може, ми побачимось знову абощо.
У мене купа часу.
Радий знайомству.
Іди назад.
Спокійно. Не поспішай.
Їжею потрібно насолоджуватися.
Оце замурзаний! Собацюра.
Не гавкай мені тут.
Пішов!
Ану пішов!
Естело, я валюся з ніг. Я б радо пропустила це відкриття.
Маро, це захід твоєї подруги.
Ти мене підігнала.
Зараз 07:30, а там пише, що лишається 47 хвилин.
Плюс час на паркування.
Хуліє, уставай, будь ласка. У тебе є ноги.
Годі повзати.
Не їсть — нема телевізора.
Гаразд.
Завідувачка?
Чи художниця?
Отак.
Гаразд.
Хуліє.
Коли я рухаюся, вона далі дивиться на мене.
Отак. Вона не може дивитися на тебе. Догори дриґом вона нікуди не піде.
Гайда спатки.
Гаразд.
Відпочивай.
Що таке, Соню? Я не можу говорити.
Чекай. Твоя мама.
Що сталося?
Не знаю точно, що з нею сталося, але...
Я не змогла з нею поговорити.
- У неї стався перелом. - Де вона?
Вони посадили її, а не повинні були.
І?
- Хто її бачив? Ви говорили? - Ні, я її не бачила.
- Сусідка. - Ти бачила, як вона?
- Ні, вона знайшла її на землі. - Ти була там?
Ти її торкалася? Що вона зламала?
Вона схопила гілку, а гілка зламалася.
Вона впала зі стільця й зламала стегно.
Вона зараз у лікарні на операції.
Побудеш із нею, поки я не приїду?
Я лишуся з нею, поки ти не приїдеш. Спокійно.
Я поговорю тут і розберуся.
Гаразд.
Хочеш пограти разом?
Що класного в курінні?
Що ти тут робиш?
Ні-ні. Іди спати.
Неповнолітнім сюди не можна.
Твоїм батькам не подобається, коли ти заходиш сюди.
Мені страшно.
Над дахом досі є ті штуки.
Це називається зірки.
Ти серйозно?
Це миші, які бігають по даху.
Навіть цигарки спокійно не викуриш.
Це змінні роги, не прості. Бо вони їх постійно скидають.
- Заплющ очі. - Коли вони молоді, вони...
Тільки сови не сплять.
На них є плями, які дозволяють їм прекрасно маскуватися в дикій природі,
і їх зовсім не помічають.
І ці плями залишаться на три місяці. Через рік...
Коли я була у твоєму віці, то спала, як убита.
Як мумія.
Ми з мамою лежали на одному ліжку.
Вона сьогодні впала й була сама.
Отака вона.
Ніколи не знаєш.
Вона каже, що не хоче, аби я йшла,
але насправді хоче.
Агов, ти!
Агов!
Ти старша за мою маму?
Ми майже ровесниці.
Ти помреш, коли й вона?
Спочатку померла бабуся.
Нена.
А наступний помре
мій тато.
Потім мама чи ти, а потім я.
Ні.
Нестерпні дівчатка живуть довго.
Бур'ян живучий.
Крістобалю.
Що?
Естелі треба поговорити з нами.
- Про що? - Схоже, вона хоче побачитися з мамою.
- Твоїй мамі робитимуть операцію? - Так.
Тобі треба буде поїхати?
Так. Їй завтра ставитимуть ендопротез кульшового суглоба.
Заміна кульшового суглоба — це тепер звична операція.
Ускладнення вкрай рідкісні. Тому...
Я не можу, Крістобалю.
Мушу бути весь день у майстерні, загорнути купу виробів.
Маю доставити їх у понеділок. Ні.
Так-так.
Естело, може, ми оплатимо переліт, і ти полетиш у понеділок?
Так не буде краще?
Слухай, якщо ти поїдеш зараз, тебе навіть не пустять.
- Це правда. - Краще приїхати після операції.
Так ти зможеш слідкувати за подальшим лікуванням, доглядом...
Облиш мою шухляду.
Вона зараз на операції.
Привіт, Естело. Вона щойно відійшла від анестезії.
Вона прокинулася трохи сумною, але кажуть, це нормально.
З нею все гаразд?
ЗГАСНУТИ ХОЧУ У ТВОЇХ Я УСТАХ
СПРАГО МОЄЇ ДУШІ
Що це таке?
Воно приносить удачу й захищає.
Для чого?
Це амулет, щоб не закохатися.
А чому не закохуватися?
Щоб не було важко.
Воно гарне. Можна взяти?
Ні, воно моє.
Балакай із дітьми, добре?
Я не в настрої.
Ні, залиш це!
Ні!
- Стій! - Припиніть. Перестаньте.
Ні!
Я хочу іншого листка.
Я хочу, щоб вони пішли.
Я тебе почула.
Хуліє.
Не можна знову замикатися.
Ти повернешся до мами?
А хто дбатиме про тебе?
Устаєш?
Мені дзвонив твій брат.
Він з'явився?
Не починай.
Ви обоє рябоє.
Ні, мамо, я не зникла.
Я поїхала по роботі.
І приїду, щойно в Соні закінчаться вихідні.
Щоб ми доглядали за тобою по черзі.
Я вже казала, я вже в нормі.
Прибережи ці дні на відпустку.
Гаразд, мамо.
Поговоримо завтра.
Цілую. Па-па.
Диви, що вона тобі принесла!
- Дивись, песику. - Він питає про тебе щодня.
Але ми не знаємо твого імені.
Естела.
Карлос. Дуже приємно.
Він теж залазить у твій дім?
Так, але це не мій дім.
Оце жебрак, правда?
Мандрує від дому до дому.
Звідки ти?
З Чилое.
З Чилое!
Як там?
Більше дерев, ніж людей.
Клен, дуб, в'яз, мирт,
лавр.
А ти де живеш?
Отут.
Приглядаю за домом одного друга.
На кілька місяців.
Хвильку. Сюди.
Коли я переїхала до Сантьяго, думала, повітря пахне пилом,
дуже жарко й що все у двох кольорах:
жовтий і коричневий.
Жовті дерева, коричневі пагорби. Жовті будинки, коричневі площі.
Що ти робиш? Ні.
Не кури. Мене звільнять.
Як звільнять? Де вони тобі знайдуть заміну у ці дати?
«Слухайте, босе.
Ми працюємо в День мертвих?»
Це жарт?
«А ти що, мертвий?
Ну то що?
До роботи».
Несмішно.
- Я няня! - Зніми це!
Зніми це негайно.
Зніми це, Хуліє!
Зніми це!
Хуліє, зніми це.
Один, два, три, униз.
Один, два, три, уверх. Один, два, три, униз.
Один, два, три, уверх.
Раз, два, три, униз.
Надуй груди, як голуб.
Голуби не плавають.
Я тут уже десь годину. Можна мені перерву?
Мамо, оце ти вперта — устаєш із ліжка й ходиш.
Я вже йду лягати. Я просто погодувала кота.
З Різдвом, мамо.
- Увечері буде святкування? - Естело!
Мамо, я кладу слухавку. Передзвоню пізніше, добре?
Па-па.
- Добрий вечір. Щось сталося? - Добрий вечір.
Це ви бачили того, хто тут нишпорить? Ви дзвонили?
Ні, я навіть номера не маю.
Тут усі сплять.
Номер — 18-18.
Ага, 18-18. Дякую.
Я перевірю вхід.
ГРОМАДСЬКИЙ ПАТРУЛЬ
Відкривай!
- Відкривай! - Відкривай!
- Дивимося. Що там? - Та-да!
- Що це таке? - Як гарно!
- Хто це? Привіт! - Папуга. Дивись.
- Тут щось є. - Дивись.
- Оце? - Так, зайчику.
- Ага. Погляньмо. Диви. - Дзвіночки.
Дзвіночки.
Санта дурбелик.
Ні.
Санта дурбелик.
Скажи щось.
Хулія красива.
Подобається?
Господи, Естела.
- Котрий? - Подарунок Естели.
- Мені? Мені соромно! - Що це може бути?
- Прошу. - Щиро дякую.
- Відкривай! - Ану.
Погляньте, рушничок. Як мило.
Там є чек для обміну.
- Якщо хочеш обміняти, Естело. - І купальник!
Ідеально для Кабурґуа.
Який гарний колір!
- Краса. - Дякую.
Але я не полізу в озеро, хіба затягнете.
Я вже біжу, бо інакше опинюся посеред затору. Гаразд?
Гаразд.
Естело, піди з ним.
Останнього разу він привіз торт шматочками.
Привіт.
У твоїх обіймах хочу знайти свій шлях
І щоб ти почувалася жінкою Винятково зі мною
- Що це за романтика? - Я хочу тебе сьогодні
Я хочу тебе сьогодні
Відколи це ти співаєш?
А тепер спробуй.
- Гаразд. - Гайда. Один, два, три!
- Один, два, три. - Один, два, три, чотири!
Майже.
Вихід. Де тут вихід?
Де тут вихід?
- Мені залишитися? - Ні.
Де вихід?
Де?
Там.
За лівою стіною, за басейном, є покинутий будинок.
А далі не знаю. Туди.
Ні.
- Це я. - Прошу, забирайте все!
- Забирайте все! - Це Естела! Відчини!
Відчини двері!
Усе гаразд.
Він пішов.
- Зачини двері. - Так.
- Усе добре? - Так.
- Замкни двері. - Він тікав із сусіднього дому.
- Ти замкнула? - Так, усе замкнено.
Дзвони в поліцію.
Я дзвонила, але він зламав мій телефон.
- Виклич охорону. - Я вже викликала.
Нічого не бачу.
Є хтось?
Добрий вечір.
- З ким можна поговорити? Розповісти... - Я зайнятий. Хвильку.
- Добрий вечір. - Вітаю. Добрий вечір.
Гаразд, ходіть зі мною.
Ти добре їх роздивилася?
Сусідку
зв'язали саму у задній ванній,
а решту усіх укупі — чоловіка разом із дітьми.
Який жах!
Як хтось може скоїти щось таке з матір'ю?
Це зло, Естело.
Або плутанина.
Він був дитиною. У нього було все ще дитяче обличчя.
Ми навіть у власному домі не можемо бути в безпеці.
Як ти наважилася вийти зі своєї кімнати?
Ти повелася дуже сміливо.
З тобою могло щось статися. На щастя, усе обійшлося.
Ще є кип'ячена вода?
Так. Приготувати чаю?
Так, будь ласка.
Добре.
Алло. Усе гаразд?
Я лише хотіла поговорити з нею.
- Ти прислала менше домовленого. - Так, мені ще не заплатили.
Навіть хоча твоя мати хвора?
Доки в тебе лікарняне?
Десять днів. Більше не виб'ю.
Гаразд. Я розбираюся в ситуації.
І це не «лікарняне». Це моя відпустка.
Я скомпенсую всі ці дні.
Скажи завтра, коли вона прокинеться.
Вона може спати допізна.
Не хоче їсти. Нічого не хоче.
Що?
Не гавкай тут, добре?
Поклади їх краще в шафу в коридорі.
Це для безпеки.
Не пускай Хулію сюди, добре?
Гадаю, він заражений.
У неї трохи відхилення в лейкоцитах.
Так, я замовив МРТ,
яка показує локалізовану гематому в ділянці операції.
А ще є набряк навколо цієї зони,
тому я й підозрюю, що вона інфікована.
Вона також відчуває посилений біль.
І в неї гарячка.
- Я виписав їй... - Де Хулія?
Тут її немає.
- Хуліє? - Ми чекаємо на культури.
Тебе налякав злодій?
Ні.
Він більше боявся.
Уяви собі, заходиш у будинок, де ти нікого не знаєш.
Ніч. Усюди темно.
Налякані люди кричать.
Тебе шукає поліція.
Ні.
Він боявся. Він кричав.
Цей будинок страшний.
Добре, що він не пішов у кімнату твоїх батьків.
Там він би натрапив на портрет твоєї бабусі.
Моя бабуся!
Бо вона отака.
Я боюся бабусі.
Так, це б його більше налякало.
Песик!
Ходи.
Як його звати?
Його звати Даду.
Це тому в тебе були зачинені двері?
Так.
Він нагадує мені собаку, якого мали Хайми,
ще коли я була мала.
У сусідки були два сини, мої ровесники.
Одного звали Хайме, а інший був його близнюком,
якого ми теж звали Хайме, щоб не плутатися.
І Хайми мені подобалися. Я цілувала їх.
- Я цілував одного... - Як ти їх цілувала?
Ось так.
А потім я цілувала іншого Хайме.
А потім Хайми цілували один одного, ніби цілували дзеркало.
Ти така бридлива.
Це було класно.
Моя черга кермувати.
Сідай.
Куди тебе відвезти?
Додому.
Хіба ми не мали зустрітися о восьмій?
Так, зараз восьма.
А, перевели годинники, так?
Просто мені не подобається крутити стрілки, тому...
Я не переводжу годинник.
Значить, мені треба йти. Па-па.
Боже!
Що?
- Що це було? - Що «боже»?
Кепський перший поцілунок!
«Кепський»? Спробуй ще!
Естело!
- Допоможи, будь ласка. - Ага.
Ніби нормально.
Так, добре.
Гаразд.
Як там усе, Іване?
Добре. Я вже говорив з охоронною компанією.
Після Нового року вони встановлять камери.
- Гаразд. - А потім встановлять електричний паркан.
Вони закриють усі вразливі місця.
- Дякую, Іване. - Нема за що.
Нарешті.
А дівчинка...
Вона вже навчилася плавати?
Добирається до краю сама. І може вилізати.
Чудово!
Ще трохи потренується й представлятиме нас на Олімпіаді.
Але що ви бачите на вулиці?
- Нічого. - Нічого.
Нічого? Ні.
На вулиці завжди щось є.
Саме там криється небезпека. Там ховаються злочинці.
Досить уже, Іване. Це ще більше їх травмує.
Гаразд, дітвора, ану додому.
- Щиро дякую. - Іване.
Так?
Додай мене, будь ласка, до групи безпеки.
Авжеж.
Само собою. Кажи.
- Чотири. - Чотири.
- Чотири, два, два. - Чотири, два, два.
Дев'ять, два.
- Дев'ять, два. - Вісім, дев'ять.
- ...дев'ять. - Естела Гарсія.
- Естела. - З дому Єнсенів.
- Що ти відчуваєш? - Відчуття холоду на спині.
Гаразд, але що сказав лікар?
Ой, Літо!
Вони знають, що роблять.
Просто тебе лиш прооперували. Тобі скоро стане краще.
А де дівчинка?
Привіт, Хуліє!
Привіт.
Песик теж дивиться телевізор?
Один чоловік підпалив себе.
Літо, не вмикай дівчинці такого.
Потім їй кошмари снитимуться.
Ну але вона хоче.
Уперта, як ти.
І через це ти також самотня.
Я не самотня.
Ні?
Серйозно?
ЗАХИЩЕНИЙ РАЙОН
Прямо.
Опускай ногу.
А тепер стіна.
Інша.
Один, два, три.
Догори. Отак!
Я хочу відвезти його на Чилое.
Він буде щасливий, дражнитиме поросят, їстиме кролика.
Коли ти їдеш?
Ще не знаю.
Моїй мамі вже ніби краще.
Але іноді вона почувається не дуже.
Немає стабільності.
Продасте нам пива?
Що я вам казав?
Та гайда, що тут такого?
- Даду! - Я сказав ні.
- Краще продай, і вони випаруються. - Ну ж бо, Даду.
Цей сезонний час не годиться для хлопчаків.
Даду.
Круть.
- Даду. - Дякую, бро!
На мене накричала черниця.
І з усіх сил
я взяла тарілку рагу й жбурнула її в обличчя ігумені.
Бах.
Того ж дня по мене прибула моя мама.
Дорогою сюди вона не казала ні слова.
А коли ми верталися додому, вона почала сміятися.
І реготала без упину.
«Усе м'ясо на її лиці», — казала вона.
Хапалася за живіт.
Моя мама повернулася на роботу, а тоді сказала: «Естеліто,
тобі треба вчитися дбати про себе».
Вона пішла, а я залишилася
в 13 років — скоро мало виповнитися 14 —
наодинці.
- Так, сеньйоре. - Даду!
Чим можу допомогти?
Уже пізно. Ходімо.
А якщо я зайду о 12:00, і ми вип'ємо пива на вулиці?
Я бачу, що тобі нудно.
Вона їхня єдина онука,
а вони навіть не прийшли на іменини.
Не може бути! Слухай, Естело.
Але...
Присягаюся.
Вона, мабуть, їхня улюблениця?
Дівчино, з'їзди трохи в село.
Ти ледь не перекинула!
Я позичу тобі куртку...
У тебе все добре?
Ходімо.
Привіт, Карлосе. Я не зможу сьогодні прийти.
Побачимося завтра у мій вихідний, будь ласка?
Дивись.
Моя пісня!
Ні!
Чудовий, один із найкращих у світі,
найкращий у Латинській Америці.
І тепер уже залишилася
лише хвилина до півночі.
Щоб попрощатися з усім поганим, що ви пережили,
закарбувати гарні спогади
й підготуватися до дивовижного року.
Закінчується ще один рік, і шоу ось-ось почнеться.
- Ми вже бачимо мера. - Дев'ять!
- Гасне світло. - Вісім!
- Сім! Шість! - Сім! Шість!
- П'ять! Чотири! - П'ять! Чотири!
- Три! Два! Один! - Три! Два! Один!
Вогонь!
З Новим роком!
- З Новим роком! - Хуліє!
Хуліє!
З Новим роком! Сподіваємося, він буде щасливим!
З Новим роком, Естело!
Здоров'я, багатства й щастя!
Багатства!
З Новим роком, зозулько.
Нехай він буде прекрасним.
Естело.
З Новим роком.
З Новим роком!
- Усього найкращого. Хай рік буде щасливим. - З Новим роком.
Хай він буде щасливим.
- Навзаєм. - Дякую.
- Хуліє! Іду її пошукаю. - Добре.
Хуліє!
Скажи, хай іде сюди.
- Хуліє! - Хуліє!
Приведи її! Поклич її!
Поклич її!
- Хуліє! - Хуліє!
Привіт! Привіт, малий!
Привіт!
З Новим роком!
- Як ти? - Чудово.
Дякую.
Усе, усе, усе.
Це твоя кімната?
Так.
- Па. - Па-па.
Ходімо.
Пішли.
Якщо не будеш користуватися, подаруй мені.
А тобі її нащо?
Я не хочу закохуватися.
Я теж.
А навіщо ти бриєш ноги?
Про всяк випадок.
Ти зустрічаєшся?
Хто сказав, що я зустрічаюся?
Я хочу поїхати з тобою.
Дядько сказав, що ми будемо їздити верхи.
Це неможливо, бо він не зможе тебе відвезти.
Мені байдуже, що він божевільний і зараз у лікарні.
Хто сказав, що твій дядько божевільний? Звідки ти це взяла?
- Вона точно не глуха. - Гайда.
- Іди пограйся з татом. - Ідемо до тата.
Естело!
Нам треба бігти.
Але сьогодні мій вихідний.
Я маю бути в лікарні через 18 хвилин.
Пацієнтка нестабільна. Їй потрібна термінова операція.
Мене не буде всю ніч. Пізніше розберемося.
- Привіт. - Привіт.
- Привітайся. - Привіт, Естело.
- Я хочу тебе дещо спитати. - Ага.
А Хулія може переночувати в мене вдома?
Ми купимо піцу для всіх.
Так, у нас сьогодні піца.
Хулії немає вдома.
Вона поїхала з мамою.
Тому, на жаль, доведеться зробити це іншого дня.
Агов, Хуаніто.
- Дякую. Потім якось домовимося. - Ні!
- У який день це могло би бути? - Вона бреше.
Господи, що єси на небесах...
- Похорони не такі. - Мертві не розмовляють.
Нехай зникне зло.
Нехай зникне.
Відкрий рота.
От бешкетниця!
Його вкусила миша?
Ні, Хуліє, ні.
Ні, Хуліє, ні! Ні!
Вийди! Уже!
Ану.
Ходімо.
Мені боляче.
Зробимо їй щеплення від сказу, про всяк випадок.
Мамо, тримайте її за руку.
Це лише одна секунда.
Я принесу ліки.
Зніми цей шолом, Хуліє.
Хуліє, знімай.
Карлосе, це небезпечно.
Вона приїхала на мотоциклі.
Це небезпечно. Пішли.
- Естело. - Доброго ранку.
Доброго ранку.
У дівчинки було... ускладнення під час операції.
Септична емболія.
Вона померла в операційній.
Померла?
Ми робили їй серцево-легеневу реанімацію більше пів години після операції, але...
Вона не вийшла з операційної.
Ти зробив усе, що міг.
Мені треба поспати.
Хай Хулія не будить мене, добре?
Добре.
Я хочу, щоб він прийшов.
Він не винен. Це миша.
Не повторюй цього більше.
Я хочу, щоб він прийшов.
Ні, собаки немає. Ніколи не було. Його не існує.
Ходімо, Хуліє.
Дивитися телевізор.
Я не хочу телевізора.
Я позичу тобі свій амулет.
Він для дорослих, а не для дітей.
Мамо!
Я вдома.
Де моя принцеса? Де вона?
Привіт, зайчику. Я тобі дещо привезла.
Доїхало добре. Це подарунок бабусі.
Ти користуєшся парфумами?
Привіт.
- Привіт. - Привіт.
Ти спав?
Так.
Ти вкрав мій алпразолам.
Два. Але тепер мені значно краще.
Чудово.
Як там усе?
Чудово. Ми поснідали всі разом о сьомій ранку.
Як у дитинстві перед школою.
Біля вікна чи у проході?
На нижньому ярусі й далеко від туалету.
Є.
Дуже дякую.
У цьому вікні мені не давало натиснути «далі».
Ти спав тут?
Господар повернувся, тож поки він тут...
Це лиш кілька днів. Мене пустили в кімнатку отам.
Він не з'являвся?
Ні, але він завжди вертається.
Мабуть, він злиться на мене.
Дякую.
Злодії дуже хитрі.
Гаразд. Зверни увагу.
Три дроти зверху, один унизу. На 12 000 вольтів.
- Скільки вольтів? - Тут 12 000.
- Тут 12 тисяч? - Так. Щоб ніхто не пройшов.
- Я хочу, щоб усе добре працювало. - Спрацює добре.
Пече.
Якщо пече, значить, заживає.
До поїздки на озера все буде чудово.
Що б ти хотіла?
Круїзний лайнер
із привидами, і ти єдина жива на ньому?
Чи на пляжі з твоєю улюбленою людиною
в оточенні
акул-убивць?
Краще бути з тобою
біля озера.
Спочатку відвідаю маму, а потім поїду туди.
У мене вже є квитки.
Домовилися.
Ми добряче відпочинемо.
Нам аж набридне спати.
Сидітимемо в човні й плаватимемо допізна.
Дивлячись на зорі.
Вітаю. Естела вдома?
Як я могла сказати тобі це по телефону?
Її знайшла сусідка.
Не сердься на мене.
Я поїхала в Пунта-Аренас на роботу.
Усе дуже погано. Грошей не вистачає ні на що.
Де вона?
Її поховали.
Цим зайнявся Педро.
Він нарешті з'явився.
Заходь.
Ми замовили піцу.
Поїж щось.
Відпочинок дуже помагає.
О, ти повернувся!
Ми приїхали ненадовго.
Мене прикривають на роботі.
От розпещений.
Гаразд.
Тобі краще?
Так.
Па-па.
Треба відзняти жінку, яка стоїть за цим.
Добре.
Вона ховається.
Я бачу твоє обличчя.
Акторка.
Ти б хотіла мати дім своєї мрії
з власним пляжем чи...
власний літак?
Приватний.
Це твій дім. І ти можеш літати куди завгодно.
Що ти вибереш?
Без допомоги це не відпочинок для мене.
Так.
Ти працювала з хорошою дівчиною.
Здається, це була сестра замісниці, яка працює з тобою.
Вона була дуже милою, пам'ятаєш?
Вона. Так, вона.
Що? Естела не поїде?
- Ні, не поїде. - Вона обіцяла.
Естела просила не брати її в Кабурґуа. Треба дати їй час.
Я передзвоню.
Брехунка!
Хуліє.
Ти огидна.
Ні.
Дупа!
Хуліє.
- Ти казала, що поїдеш! - Хуліє.
Дурна!
- Хуліє, що з тобою? - Ні! Дурна!
Вибач, Естело.
Що з тобою таке?
- Що з тобою? Припини! - Дурна! Ні!
Ні! Геть!
Геть! Пішов!
Як ти зайшов?
Геть! Пішов!
Даду!
- Ні. - Даду!
Хуліє?
Чий це собака?
Ходи сюди.
Хуліє, ходи.
- Ти знаєш того пса? - Так.
Звідки?
Бо він мене вкусив.
Він тебе вкусив?
Так, і мене возили до клініки на мотоциклі.
- Ти їздила в клініку на мотоциклі? - Так.
Геть, собако! Геть! Іди додому! Пішов!
Естело, відчини.
Естело, відчини!
Відчини двері.
Естело, відчини.
Поглянь на мене.
Що я тобі зробила?
Ти справді думала, що вона мені не скаже?
Я її мама.
Ходімо.
Негайно вижени того дворнягу з дому. І спакуй свої речі.
Геть!
Геть, собако!
- Я сказала тобі вигнати пса! - Геть!
У свою кімнату!
Геть!
Пішов!
Я не хочу, щоб він ішов!
Геть!
Ні!
НЕБЕЗПЕКА ЕЛЕКТРОПАРКАН
Ні, Естело, не чіпай! Тебе може вбити струмом!
Іване!
Іване, допоможи!
Іване!
Іване, ходи сюди, будь ласка!
Іване, ходи сюди!
Стій тут.
Естело, ні!
Хуліє.
Усе гаразд, Естело.
Уже все скінчено.
Спокійно.
Привіт, Іване.
Я більше там не працюю.
Так, я вже їду.
Що?
Що сталося з дівчинкою?
Водію, зупиніться!
Мені треба вийти!
Переклад субтитрів: Павло Дум'як