Държа го.
Укроти се, момче.
- Ужас. - Лъжци!
- Направихме всичко за теб. - Ти да видиш!
- Спрете! - Мразя те!
- Искаш да помогнеш… - Макс е тук.
- Какво? - Макс.
Ако разбере, че изпуснахме Ана, горко ни.
Хайде, успокой се.
Къде е?
Още от вратата с въпросите.
Няма ли първо едно "здрасти"?
Къде е Ана?
Колко е странно да те видя тук.
Помня, като се разхождаше край реката, как тръгвах след теб.
Не е при вас.
Тя беше…
Двамата се караха и я изпуснах. Избяга, скочи във водата.
Щях да я търся, но тези се караха.
Стана преди две минути.
Не я пипай.
- Кой си ти, мамка му? - Люк.
Искам да ти кажа, че съжалявам.
Отнасях се ужасно с теб, не го заслужаваше.
Но и ти беше ужасен.
Вече сме квит, нали?
Квит сме.
Прощавам ти, ако и ти ми простиш.
Не!
Люк!
- Боже мой. - Гадост. Прострелян си в корема.
Трябва ти спешна помощ, ама тук няма - загази.
- Сестричке, виж. - Какво?
Погледни ме. Докато умираш, запомни това лице.
Лицето на момчето, което дълго време измъчваше.
Сега смешно ли ти е?
Умри.
Здравей.
Само дявол
би убил сестра си.
Ако аз съм дявол, ти какъв си?
Ще ти покажа, момче.
Знаеш ли какво значи? Естествено, че не. Така и не го научи.
Означава "лошо куче".
Ще си платиш.
Не мисля.
Не го прави, за бога!
Господи!
Сега ме извинете, отивам на откриването на ресторант.
Я се върни!
Стига толкова.
Отвори това нещо, чуваш ли?
Не го прави, мръснико! Недей!
Стига толкова, изкарай ме от тук.
Не!
ПО РОМАНА THE EXECUTIONERS НА ДЖОН Д. МАКДОНАЛД
ПО ФИЛМА "НОС СТРАХ" СЦЕНАРИСТИ УЕСЛИ СТРИК И ДЖЕЙМС УЕБ
Това не е тест. Ураганът Уесли ще е опустошителен.
Очаква се да стане пета степен, преди да се стовари над сушата
с ветрове над 270…
- Използвай "Уейз". - Холи спи.
Да не беше слизал от магистралата.
А ти да не беше спала с треньора й.
- Беше преди две години. - Но още държи влага, Хайди.
- Примири се вече. - Опитвам се.
Ужас!
- Боже мой! - Какво стана?
- Изскочи. - Добре ли сте?
Мамо?
Ще ти дам нова. Ще ме закарате ли до колата ми?
Боудън, добра новина.
Платиха ти гаранцията, след два часа излизаш.
Тъкмо навреме, идва буря.
Търговската камара на Савана приветства Макс Кейди.
Здравейте.
Благодаря ви, че дойдохте.
Предният ми ресторант беше кръстен на жена ми.
Исках да възродя името, но не знаех как, тя вече не е сред нас.
МАКС Е ЖЕРТВА
Хрумна ми нещо друго.
Да направя ресторант в памет на нея и сина ни.
Затова се нарича "Мелиса и Адам", в тяхна чест.
Благодаря.
Здравей, Ана.
Ела.
Радвам се, че си тук.
Но да оставим за после, става ли?
- Не тук. - Ще съм бърза.
Сестра ти ме наръга, та трябва да тичам до болницата.
- Дъщеря ми е в затвор за непълнолетни. - Защото стреля по мен.
Там е с дъщеря му. Да, той има дете.
Двете са в затвора.
Дъщеря ми рискува живота си, за да ми даде ето това.
Значи ще ни изнасяш представление.
Не, просто разговор между дъщерите ни.
Стига, Ана.
Макс ли те накара?
Да, каза ми да вляза у вас да сложа ЛСД в чая,
да прелъстя брат ти и да го накарам да си отхапе пръста.
- Сега какво иска от теб? - Да те убия.
Няма да спре, докато не унищожи цялото ти семейство.
Благодаря, че ни донесе това.
Що за човек си, Ана? Да ме унижаваш с тези измишльотини?
Подправени гласове? По-сериозно.
Това не е всичко.
Ти що за човек си, Макс?
Макс, не съм сигурна дали ще мога.
Ще можеш, до теб е.
Напиши бележката и натисни спусъка.
- Не, Макс. - Спри го.
Ейми, освободи двама ни.
Ето що за човек е.
Истинското му лице.
Искам да си свободен.
Просто си признай, Макс.
Знам, че го искаш.
Ейми Бранкато е направила самопризнания, но ти си убил жена си.
Знаеш, че не е вярно.
- Послушай сърцето си. - Мелиса беше…
Не беше. Помниш ли, като спахме в леглото й?
Спри това, спри го!
Никаква не ми беше.
Изкарал си Мелиса боклук,
за да убедиш любовницата си да я убие.
Явно адски си искал Мелиса да умре.
Трябвало е да я убиеш преди раждането.
Да не се налага да се преструваш на добър съпруг и баща.
Ана!
Майната ти.
Не мърдай.
Стой долу.
Ставай.
Да отиваме в болницата.
ДАНИ
- Ало. - Нат, у вас ли си?
У Пол съм, защо?
Минахме с колата покрай къщата ви
и видяхме Зак да стои отпред.
Не трябваше ли да е в болница?
Ако искаш, ела в къщата ни извън града, докато премине бурята.
- Бих се радвал да дойдеш. - Трябва да затварям.
Том.
Съдия Левийн разгледа гаранцията ти.
- Убедих го, че си трофей за прокурора. - Ти ли уреди гаранцията?
За мен си оставаш гадняр, но не си убиец.
Благодаря.
- Май още не си видял подвига на жена ти. - Какво?
Изгледай клипа.
Не й липсва кураж.
Зак!
Нат.
Съжалявам.
- Боже, Зак. - Здрасти.
- Радвам се да те видя. - И аз.
Добре ли си?
- Да. - Ранен ли си?
- Не. - Как дойде?
Пеша. Нямам ключ.
Къде са другите?
Вътре ще ти кажа, много изпусна. Всичко ще ти разкажа.
Здравей.
Здрасти.
Макс още е в ареста.
И говорих с Нат по телефона.
Със Зак са у дома.
Добре са.
- Как си? Как е ръката? - Ще се оправи.
Ако не, ще си сложа кука.
Много съжалявам.
Видях клипа.
- Много смела постъпка. - Хванахме го.
Да.
Какво ще правим сега?
- Да се приберем у дома. - И после?
- Знам, че сгафих, Том. - Не.
Не мога да хвърля цялата вина върху теб.
Радвам се, че разбра истината.
Обичам те.
Заради урагана Уесли започва незабавна евакуация на Савана.
Който може, да напусне града.
- Лошо. - Да се прибираме.
Затворите в окръга са в локдаун, успокой се, чака ни път.
- Господин полицай, моля ви. - Какво има?
Получавам пристъпи, трябва ми лекарството.
В джоба ми е. Моля ви, не мога да го извадя.
Благодаря.
Натали.
Зак.
- Здрасти, мамо. - Здравей.
Вече сте в безопасност.
Мамо, какво ти е на ръката?
Извадих късмет, че не загубих пръст.
Защо си избягал?
Исках у дома.
- Така ли? - Да.
- Нищо ми няма. - Добре.
Оставете ме за малко.
Може ли?
Когато бях в затвора и не знаех къде си, какво е станало с теб…
Зак си, нали?
Да.
Аз съм.
Не се бой.
Когато брат ми имаше проблеми,
го криеше и не знаехме колко зле всъщност е бил.
Той не загина в катастрофа.
Просто така казваха нашите на хората.
А аз бях на 14 г. и повтарях.
Защо ми го казваш?
Може би защото дълго време
отказвах да видя колко зле си бил.
По-лесно ми беше да се успокоявам, че ще се оправиш.
Но понякога
се чувстваме ужасно и не можем да се преструваме.
Заедно ще се справим.
Не знам какво искаш да ти кажа.
- Кого съм убил сега? - Да, затова идваме.
- Къде е Макс? - Може ли да влезем?
Да.
Нападнал е ченге.
- Избягал е преди два часа. - Едва ли е тъп, че да се върне.
Но понеже се мразите, а и е ранил колегата ни, да сме сигурни.
Кога си дойдохте?
Преди малко.
Силна буря е.
Може ли да проверим дали не е тук?
- Давайте. - Насам.
Ти - горе, ти - натам.
Не знам дали Кейди е убил жена си,
но явно цели да превърне живота ви в ад.
Съжалявам, сгрешихме.
Ще проверим дали всичко е наред и се изнасяме.
Нат, Зак, вземете си багаж, махаме се от тук.
ОТ НОА: ЕТО КАКВО ОТКРИХ ЗА КРИСТЪЛ КЕЙДИ
АКТ ЗА РАЖДАНЕ НА ЛЮК КЕЙДИ
ДОМАШНО РАЖДАНЕ
ЛЮК КЕЙДИ
МАЙКА: КРИСТЪЛ ДИЛАЙЛА КЕЙДИ
ДОМАШНО РАЖДАНЕ БЕЗ МЕДИЦИНСКА ПОМОЩ
Може ли да поговорим горе?
Да измислим какво ще правим.
Местим се в друг щат, сменяме си имената и чакаме да ни намери.
Какво говориш?
Изведи децата, аз ще го чакам.
Ще го убиеш ли?
Ще елиминирам заплахата завинаги.
- А ако той те убие? Замислял ли си се? - Вече ни убива. Чрез хиляди срязвания.
Не, сега имаме доказателства. Макс Кейди ще влезе в затвора.
Кога? Той няма да спре.
С децата ще живеем в постоянен страх.
Тук ли сте?
Взел си пушката, напълно те разбирам.
Под верандата ви живее разярен опосум, но няма и следа от Макс Кейди.
Включете алармата и напуснете града. Бурята се засилва.
Само ще вземем малко багаж, до 15 минути ще тръгнем.
Добре.
Деца?
Готови ли сте?
Нат?
Том!
Пусни го!
- Остави пушката. - Пусни го.
Ако го нараниш, той ще стреля.
Давай.
Добре, стига!
Остави пушката! Веднага!
Назад!
Спри!
Точно така.
Всички са налице, да започваме.
Отивайте натам.
Госпожо Девъро, господин прокурор,
моля, заемете местата си.
Сядайте, мамка му, на двата стола.
Така, дръж. Вържи им ръцете за стола.
- Момче, стой там. - Спокойно.
Стегни ги.
Давай, за столовете.
Изправи се.
Сега ти. Нейните китки.
Не го прави, тате.
"Тате" ли каза? Кажи "папа".
Просто ме вземи с теб, ще дойда където кажеш.
- Каза, че искаш да ми помогнеш, нали? - Нещо такова, но после стреля по мен.
Обърни се, ще седиш ето тук.
Така.
Сега да се презастраховаме, да не се нарани.
- Не. - Не, недей, Макс.
- Не го прави. - Не! Зак!
- Ела. - Зак, тук съм.
Ето, сигурно вече си привикнал.
- Не го прави, Макс! Не! - Но не бой се, тази доза ще е конска.
- Само леко убождане. - Не!
- Бързо го събори. - Погледни ме, тук съм.
- Вижте го само. Ела. - Тук съм.
Ха така.
Чудесно, цялото семейство се събра най-сетне.
Но преди да започнем,
Том, много благодаря, че отгледа децата ми.
Това ли искаш да чуеш? Че тя ти е дъщеря?
Дъщеря ти е. Той ти е син, превърна го в свой син.
Печелиш, остави ги да тръгват.
- Не мога. - Нямат вина.
Защото… Спри.
Ако ги пусна, оставам без жури.
Стани.
Държавата срещу Ана Девъро и Том Боудън.
Откривам заседанието.
Девойче и господинчо съдебни заседатели,
доказателствата сочат, че е имало заговор между г-жа Девъро и г-н Боудън
да осъдят Кейди по техни лични причини.
Седни си. Имаш ли Библия?
Какво?
С ваше позволение, г-н съдия.
Библия. Обикновено е черна с кръст на корицата.
- Какво правиш, за бога? - Какво ли? Вижте.
Искам да си отхапеш езика.
Зак, не го слушай.
- Недей, Зак. - Не го прави!
- Хапи бавно. - Зак!
- Не!
- По-силно. - Добре, кълна се да кажа истината.
- Ще кажем цялата истина, Макс. - Кълна се.
Добре, спри, момче. Браво на теб.
Госпожо Девъро.
Кажете на журито истината за сделката, която казахте на Максимилиано Кейди
да приеме.
Уредих ти сделка, за да избегнеш смъртно наказание.
Да й напомним, че е под клетва.
Точно така стана, Макс.
С ваше позволение, г-н съдия, другият свидетел буйства.
Том! Добре, бяхме в заговор. Това ли искаш да чуеш?
Искам истината, Ана, поне веднъж в живота ти.
Добре.
Изтече информация от стаята с журито.
Журито не можеше да реши, дори можеше да те пусне,
но се боях от теб.
Можех да ти уредя добра сделка, но не посмях.
Направих точно обратното и те затворихме задълго.
Можело е да ме пуснат?
Да ме пуснат.
Можело е.
Чухте ли, съдебни заседатели? Предала е клиента си.
Но това не е всичко.
- Кажи на журито какво направи. - Предадох те.
- Не, кажи защо. - Мислех, че си убил жена си.
- Не, не! Добре. - Недей!
Тук наказваме за лъжесвидетелство.
- Лъжата под клетва се наказва строго. - Добре, недей.
Боях се, че Нат ти е дъщеря.
Какво каза? Не чух.
Боях се, че Нат ти е дъщеря. Не исках да те познава.
Не исках да знае, че баща й е чудовище.
"Чудовище". Отбележете, че е в ущърб на клиента.
Ако не тогава, сега си.
Слушай…
Вие ме превърнахте в чудовище.
Разбираш ли?
Двамата заедно.
Осъдихте невинен човек!
- И двамата смятахме, че си виновен. - А знаехте, че съм невинен!
Мръсници! Лъжци!
- Казваме истината. - Защо да ви вярвам?
- Казваме истината! - Няма истина в шибания ти живот!
Ти си лъжата.
Вечно лъжеш!
Вчера се опита да ме заблуди, че имам дете от сестра си.
Луда ли си?
Онова момче, Люк, е твой син, Макс.
- Люк ти е син. - Беше.
Вече е в реката с откачената ми сестра
и онзи боклук, когото наричах баща.
И няма как да ми е син, защото Кристъл не можеше да има деца.
Стана бездетна след катастрофа.
Девойче и господин съдебни заседатели,
обвинението приключи с този свидетел засега.
Шанго, Шанго! Да, благодаря.
Носех те върху кожата си в очакване на този ден.
Справедливост, огън.
Гръм и светкавица.
Днес е денят и ти ще си съдия.
В залата има теч, но да не ви пука. Справедливостта не чака.
Призовавам Том Боудън за свидетел.
Като говорим за течове, ти знаеше за журито, нали?
- Не ми е работа да съм ти защита. - А каква беше твоята работа?
Да търсиш справедливост. А какво правеше в действителност?
Броеше си осъдителните присъди, мръснико!
Освен всичко чукаше и адвокатката ми.
Уредихте си охолен живот
за сметка на моята болка и страдание в затвора.
Това постигнахте.
Ще кажа каквото поискаш,
но с нея не сме спали по време на процеса ти.
Влюбвах се в нея,
но нямаше нищо.
Мамка му!
Макс, днес си удари главата силно - ако си с травма,
отивай в болница, иначе ще умреш.
Днес ще съм с вас.
Най-сетне с вас.
Нямам търпение.
Бих пристъпил към заключителната реч,
но сигурно имате представа каква ще е.
Журито стигна ли до заключение?
Както каза татко, майната ти.
Ясно, невинни. Ами да, какво?
Да, господин съдия, прав сте,
не е безпристрастна, отстраняваме я.
Ти! Момче.
Ужас! Още ти е мъгла, нали?
Нищо де, явно съдията ще издаде присъдата и без журито.
Да чуем какво има да каже.
Шанго…
Бог на възмездието.
Ориша на гръмотевиците.
Какво отсъждаш?
Виновни.
Изпълнението на присъдите влиза в сила незабавно.
Не, не!
Макс, Люк е твой син от Мелиса.
Само си помисли.
Синът ми от Мелиса?
Мога да го докажа.
Чуваш ли се?
Ще ти дам доказателства, в телефона ми са.
Ти потърпи още.
Няма друго обяснение. Последното съобщение от Ноа.
Актът за раждане.
Пише, че Кристъл Кейди е родила Люк Кейди, но тя не може да роди.
- Не може. - Тогава коя е майката?
- Този ли е твоят? - Да.
Отвори го.
Виж датата.
- Какво? - Точно след изчезването на Мелиса.
Да.
Щом Кристъл не може да има деца, откъде е взела бебето?
Виждаш ли белега му?
Мисля, че Кристъл е убила Мелиса и е изтръгнала бебето й.
Сестра ти е откраднала детето ти, Макс.
Не, не.
- Не може да е… - Люк е синът ти от Мелиса.
Момчето на лодката е Адам.
- Бил е жив, а ти си го убил, Макс. - Не, не.
- Убил си собствения си син. - Не!
Убил си го.
Бягай!
Трябваш ми за жури.
Не!
- Натали. - Грабвай ножа, ела.
Нат!
Не!
Не.
Не!
Егати.
Не.
Зак, вземи нож.
Том!
Убийте го!
Том!
Нека умре зад решетките.
Знаете какво е станало в къщата, където Макс Кейди е живял и кроил
как да отмъсти на адвокатите, пратили го в затвора.
Но не знаете и никога няма да научите
какво беше в компанията на Кейди.
Да се потапяте в нежния му поглед.
Но аз знам.
Защото обичах Макс.
Натали, слизай да ядем.
ДНК ТЕСТ
Не искам да преувеличавам,
но разчуе ли се за тези божествени чийзбургери…
Спокойно, няма.
Тате, помощ?
Не отказвам.
Застани на поточната линия.
Само ми отвори.
Добре ли си?
Да.
Кой е лудият, пожелал без сирене, маруля и хлебче?
- Аз. - В такъв случай, ще си отядеш.
Превод на субтитрите Катина Николова