ТАРВОТЕР
7 РОКІВ ТОМУ
Так йому! Так йому, сученяті!
Кінчай його! Кінчай сученя!
Ну, і де він?
Постежимо за будинком?
Може повернутися.
- Підкріплення сюди, негайно! - Ані руш!
Ні! Я не чиню опір! Я не знав, що ви копи.
МИНУЛЕ
Лежи й не рухайся.
МИС СТРАХУ
ЗА МОТИВАМИ РОМАНУ «КАТИ»
ДЖОНА Д. МАКДОНАЛЬДА
Відчуєш легкий укол.
- Ґрейсон озвався? - Ще ні.
Мабуть, допитують Кейді у відділку.
Ти що-небудь згадав?
Куди ти ходив?
Що вживав?
Зак, тебе не було цілий день.
Це Наталі.
Якщо згадаєш, де втратив палець, я знайду його й покладу на лід.
Тобі пришиють.
Що таке?
- Тобі погано? - Важко ковтати.
Я можу поговорити з лікарем?
Зараз підійде.
Спитаю, чи тобі дадуть...
Розряд.
- Ні! - Годі. Мем.
Боже! Мем...
- Відчепіться від мене! - Допоможіть!
Вибачте.
Стаканчиків нема.
Добре, док, робіть свою справу.
Поки я вправлятиму, сидіть абсолютно нерухомо.
Довго ви ще будете довбатися?
Копи сильно викрутили, коли напали на мене.
Перелому немає. Лише вивих.
Точно?
- Ви вже таке робили? - Щодня. Щоночі.
- Це найкращий спосіб? - Єдиний.
- Добре. - Ні.
- Не рухайтеся. Замріть... - Так, сер.
- Дайте мені. Я сам. Сам. - Ні...
Отак. Усе просто.
Тепер у вас стоїть шина, містере Кейді.
Добре. Дякую.
Детективи, він весь ваш.
Дякую, лікарю.
Ніхто не відповідає. Наче про мене всі забули.
Я не розумію, як він втратив пальця. Де була твоя мати?
- Де був Том? - Пол.
Я вже лягаю спати.
- Що ж... - Вибач. У Бріттані безсоння.
- Поговорили, тату. - Добраніч.
- Гуляємо! - Господи.
- Келлі. - Я з випивкою. І травою.
- Гей. - Як добре.
- Боже мій. - Попалася.
Я принесла те, що ти любиш. Усе.
Містере Кейді, можна кілька запитань?
Зараз мудра людина попросила б адвоката?
Сер, сьогодні ви напали на трьох полісменів.
Мудра людина пішла б на співпрацю.
Розкажете нам, що робили протягом минулої доби?
Ваші полісмени не представилися.
Ви жили в орендованому будинку Airbnb. Власник дав дозвіл.
Слухайте, північ, шепіт, шепіт...
Тіло реагує.
У мене травма мозку, ви знали?
Стосовно травми мозку...
У вас бувають галюцинації чи марення?
Бачите покійну дружину чи дитину?
Що таке?
Тепер я знаю, хто вас прислав.
Що вас так забавляє, містере Кейді?
Про вовка промовка.
Ґрейсон, я б хотіла поговорити з містером Кейді наодинці.
Ви знайомі? Ну аякже.
Міс Боуден, довірте нам цю справу.
Я таки хочу поговорити з адвокатом.
З цим адвокатом.
Ви його чули.
Цей ремонт коли-небудь закінчать?
Тато знову звільнив підрядника.
Том так сексуально біситься.
«Я колишній морпіх, утру тобі носа в жимі лежачи».
Що? Ви ж із ним не біологічні родичі.
Чому ти така?
Не вередуй.
Весела Наталі симпатичніша.
Бери.
Не хочу бути обдовбаною, коли вони повернуться.
Як знаєш.
Можеш мені видихнути.
Сама не здатна курити косяк?
Хочеш, щоб я тобі
пережувала й поклала в ротик, як пташеняті?
Ні.
Ні. Це стрьом.
Вибач.
Це телефон?
Мій син прийшов додому з девʼятьма пальцями
одразу після твоєї промови про відрізання пальців.
Ого. Син залишився без пальця? Як це сталося?
Він не памʼятає, бо ти накачав його наркотою.
- Я накачав? - Так.
А навіщо це мені?
Макс. Я знаю, що це ти зробив.
Тоді спитаю ще раз.
Навіщо мені завдавати тобі болю?
Я не читаю твоїх думок.
Шкода твого сина.
Робити хибний вибір під наркотою – для нього це шкідливо.
Але він молодий. Ще зміниться. Як ти.
Не треба.
- Що? - Ти мене не знаєш.
- Ні? - Ні.
А я наче памʼятаю, що в нас багато спільного.
Важке дитинство, важкі татусі.
Слухай, твоєму синові пощастило, що в нього є ти.
І тобі пощастило. Маєш усе, що хотіла.
Та пішов ти.
- Зак Боуден. - Він отам.
- Містер Боуден? - Так.
Я доктор Мінтер. Психіатр.
- Вітаю. - Можемо поговорити?
Так. Дружина скоро повернеться.
Де ти? Знак питання.
Ваш син вживає наркотики?
Ні. Ні.
Траву – можливо, але важкі наркотики – ні.
У родині були психічні захворювання?
Ні, ні.
Жінчин батько. У нього, мабуть, біполярка.
Але вони не спілкуються.
А з вашого боку?
Ні.
Якісь неприємності вдома? Чи в школі?
Торік у Зака була дівчина-ровесниця, він зробив кілька...
кілька інтимних фото з нею.
А потім...
виклав їх у маленький груповий чат з друзями.
Але...
Один його друг теж їй симпатизував і розповів.
Зак попросив прощення, але у школі його демонстративно покарали.
Це розтяглося на місяці.
А ще було принизливо.
І...
він втратив друзів,
після того став замкнутий.
Бляха. Що це смердить?
Боже, опосум!
Келлі!
Чорт.
Нічого собі.
Якого хріна? Що це за фігня?
ПРОПУЩЕНИЙ – ЛОХИ
Це ж Заків телефон.
Боже мій.
Можна сюди лікаря?
Я передзвоню.
Ми можемо ходити по колу.
Розказуй копам, що я ріжу пальці,
що бачу покійних рідних.
До речі, ти ж розумієш, що я не мав на увазі буквально?
Чи думаєш, після стількох років на зоні я вже
ку-ку, психічно хворий? Та ну.
Я не вважаю тебе психічно хворим.
Я вважаю тебе винним.
Анно, де ти?
Тихо. Спокійно.
Відсидівши 17 років,
думаєш, я одразу розчленую дитину?
Щоб насолити його мамі?
Що ти зробив з моїм сином?
І де його палець?
Нат, я не можу говорити. Що?
Він зробив це тут. У будинку.
У кабінеті.
Він задихається!
Ти як?
Боже.
Це його палець?
- Так. - Як я міг знати...
- Місіс Боуден. - Що?
Ваш син.
Не думаю, що людина може відкусити собі палець.
Схоже, пальці ніг на суглобах не вимагають великої сили.
Лікар каже: «Це як крихітна морквинка».
- Що? - Я...
Мабуть, він прийшов додому, коли ми були в музеї,
прийняв те, що прийняв,
ушкодив собі пальця в будинку.
А коли ми приїхали додому, вийшов у двері,
тому спрацювала сигналізація.
З ним хтось це зробив.
Макс був на зборі коштів з нами.
Зʼявився посеред вечора.
А до того отримував водійське посвідчення.
У нього залізобетонне алібі.
Що?
Зак сам собі відкусив пальця?
Ні.
Я хочу додому.
Я знаю, любий. Знаю.
Тебе залишать у лікарні до ранку. Добре?
Добре.
А я поїду гляну, як там Наталі.
- Добре. - І повернуся.
- Добре. - Добре?
Бувай.
Стій, стій, стоп.
Мені треба відлити.
- Я допоможу. - Ні, я...
Тату, не треба мене няньчити.
- Я не глушитиму двигун. - Добре.
Я чув, маленьке поросятко зникло.
Болить?
Та ні, не дуже.
От і добре.
Батьки про тебе подбають.
Хай ідуть у сраку.
Усе добре?
Ага.
Як я втомився. Поїхали.
Президентський люкс чекає.
Боже. Вибач.
Про Зака є новини?
Тато залишився в лікарні. А я поїду туди.
Я тут бачила опосума.
Думаю, він живе в стіні.
Недавно я чула шкряботіння.
Ти знаєш, що це за речі?
Ні.
І раніше не бачила, щоб він таке робив?
Ніколи.
Просто він більше зі мною не спілкується.
Денні каже, в нього є дівчина з інтернету.
Вона якась непристойно гарна.
Чудово. Це чудово.
До речі, я знайшла його телефон.
Пароля не знаю, але...
Як добре, що ти в нас завжди така надійна.
Ноа, я не можу сьогодні приїхати. Я щойно...
Ти серйозно?
Як?
Обоє? Як це, чорт забирай?
Думають, що Банні застрелила Байрона і впала. Мабуть, інфаркт.
Але вона так старалася його витягти.
Схоже, він зірвався після того, як ви їх привезли.
Прийшов додому пʼяний чи під кайфом.
Сусіди чули сварку, крики, бах-бах.
Люди не такі, якими вам хочеться їх вважати.
Я мушу побачити.
Я так і подумав.
Нам не обовʼязково тут бути.
Так.
Він казав, що поїде на перегони в Індіану. І маму візьме.
Ну от як це?
Послухай. Тюрма – це освіта з перших рук,
вона навчає чоловіка мінятися.
Вона може його зміцнити, чи зламати,
чи перетворити на звіра, якого не впізнає рідна мама.
Не вини себе.
Слухайте. Я невчасно,
але треба поговорити про іншого невинного.
Не Макса. Рубена.
Він хоче забрати апеляцію.
Йому не можна здаватися. Через півтора місяця його стратять.
Тому ти маєш поїхати в «Тарвотер» сьогодні
і переконати його боротися.
Я... я не можу.
Зак... Він у лікарні.
А що з Заком? Він у порядку?
Я спатиму краще, маючи відповідь на це питання,
але його скоро виписують, тому мені треба додому.
З Рубеном поговорю завтра.
Гляньте, кого я привів.
Привіт, мамо.
Сонечко.
Ти, мабуть, голодний. Хочеш перекусити?
Ні, ні.
Чорної кави з ростерії «Саванна», і все.
Добре. Зробимо.
Тобі дали рекомендації, як поводитися з ногою?
Ніякого душу. Ортез не знімати до пʼятниці.
Запах буде сильний.
Мені його віддали.
Ортез?
Ні. Палець.
Піду перевдягнуся.
Іди.
Кажи, що думаєш.
Думаю, що з нашим сином сталося дофіга всього,
про що ми не в курсі.
А що менше ми знаємо, то важче буде йому допомогти.
Я думаю, ми йому допоможемо, якщо просто будемо поряд.
Так говориш, наче я пропоную щось інше.
Вибач, це через Байрона і...
Таке враження, що все посипалося.
Що за дівчина з інтернету?
Господи. Точно.
Після минулого року й Софії
у Зака є онлайнова дівчина, про яку ми не знаємо.
Може, спитати, чи це вона дала йому наркотики?
Аякже.
Ми ж маємо знати, як це сталося.
Так.
Закарі.
Як самопочуття?
Нормальне.
Ти що-небудь згадав?
Після того як пішов, ти зустрічався з кимось?
Може, з тією дівчиною з інтернету?
І досі не памʼятаю.
Ми переживаємо за тебе, Зі.
Ти маєш з кимось поговорити.
Про те, чого не памʼятаю?
Сеанси в доктора Карлайл тепер будуть тричі на тиждень. Згода?
Спільні сеанси теж проведемо. З нами обома.
Телефон я потримаю в себе.
Він мені потрібен.
- Який пароль? - Віддай телефон.
Не скажу.
Що це за фотографія?
Яка?
- От курва! - Гей, гей.
- Віддай. - Не обзивай маму.
- Мамо, віддай... - Отримаєш, коли можна буде.
- Заспокойся, будь ласка. - Відчепися! Тату.
Мамо!
ШАЛЕНІЄШ БЕЗ ДОТОРКУ
ТИ НЕ ДІВЧИНА ТИ ШТОРМОВА СИСТЕМА
ТОДІ Я ТЕБЕ ЗАЛЛЮ
ЩО РОБИМО ВВЕЧЕРІ?
НЕ СЬОГОДНІ. ЗМІНА.
СКИНЬ ФОТКИ!
НЕТЕРПЛЯЧИЙ. МИ ТІЛЬКИ ПОЧИНАЄМО.
ТИ ТАМ?
Датчик руху на задньому дворі.
Брендон? Брендоне.
Здоров, Томмі.
Тебе коли-небудь застрелять.
Парочка лібералів з заміського клубу,
такі як ти й моя дочка, нікого не застрелять.
Аякже.
Якби Анна побачила, вона б тебе вигнала.
Це ж моя дочка.
Я можу щось залишити на ґанку, якщо захочу,
а діти – мої онуки.
Тому я лишив подарунок для Наталі.
Футбольні бутси. Вона ж грає у футбол?
Їй подобається Меґан Рапіноу.
Це бутси Меґан Рапіноу. Тобто не її власні.
- Це такі... Такі як у неї. Модель така. - Ясно.
Ця дівчина могла б грати у чоловічій команді.
- Ну все. Все. - І всіх заткнула б за пояс.
День народження Наталі був давно.
Анна не хоче тебе тут бачити. Забери коробку.
Я ж намагався зробити щось хороше.
Ти...
Скажи Анні, що я хочу з нею побачитися...
коли буде готова.
Зроблю тобі послугу.
Не скажу їй, що ти приїжджав.
Добраніч, Брендоне.
Коли буде готова. Коли буде готова.
Ти хто такий?
Привіт.
Собака, ти нормальний взагалі?
Навіть не гавкнув.
Я думаю, цей пес пригнічений. Подивися на нього.
Тварина, яка довго сидить на цепу,
розуміє, що вона незначна й безсила.
Він став живим мерцем, ти не бачиш?
І голосу хазяїна не чує.
Цей дурний пес не вміє навіть пузо показувати.
І точно не вміє гавкати на чужих у дворі.
Чоловікові, який береже своє майно, потрібен сильний небезпечний пес.
Твоя правда.
Я можу його в тебе забрати, якщо хочеш.
Я працюю в Гуманному товаристві на Саллі-Муд-драйв, знаєш?
Приходь завтра, скажеш, що ти від Макса.
Там є собака, новий, ідеальний для тебе, бо це...
це мексиканський пітбуль з головою... завбільшки як моя.
От він би вчепився мені в горлянку і...
Ось який пес тобі потрібен, друже.
Хочеш сказати, я обміняю цього пса на того?
Як тачку?
Я домовлюся. Його звати Ту Пойя.
Запамʼятав? Не забудеш його імʼя чи моє?
Коли прийдеш, то що скажеш? Повтори.
- Я від Макса. - І?
- Правильно? - Так.
Макс. Я прийшов узяти Ту Пойю.
- Твій пісюн. - Точно.
- Так. - Буде в тебе собака.
ЗВОРОТНИЙ ПОШУК ЗОБРАЖЕНЬ
ОБРОБКА
0 ВІДПОВІДНИКІВ
Хто ж ти така?
АНГЕЛХ
Ти тут?
Він переписувався з дівчиною.
Повідомлення зникають,
є тільки недавні, але їх тисячі.
І давно ти тут сидиш?
Навішуєш мені почуття вини, бо я шукала щось про дівчину,
яка тримає Зака на повідку?
Ні. Я привертаю твою увагу, бо в тебе тунельний зір.
Ну вибач за мій тунельний зір у пошуках тієї, яка дала синові наркотики.
Неважливо, хто дав йому наркотики: онлайнова геймерка, Макс Кейді
чи бейсбольна команда «Саванна Бананас».
Важливий тільки Зак.
Ми повинні його підтримувати. Повернутися в норму.
Прошу тебе: зроби над собою зусилля. Якщо можеш.
У нас є справи в реальному світі.
Алло.
Софія. Це я, Зак.
Що тобі треба?
Просто хотів сказати... Мені дуже... Ще раз прошу: прости.
Даремно я... Я не...
Я лише...
«ТАРВОТЕР», ТЮРМА ШТАТУ ДЖОРДЖІЯ
Рамірес, до тебе гості.
КІМНАТА ДЛЯ ЗУСТРІЧЕЙ
Ці адвокати – такі причепи.
Привіт, Рубене.
Ти знаєш, хто я?
Тоді знаєш, що мені зовсім не хотілося сюди йти.
То чому прийшов?
Я чув, ти хочеш забрати апеляцію.
Тебе прислали з SJLP.
Я їм сказав: з мене годі.
Я прийшов сказати тобі одне...
Твій біль має значення.
Ти можеш узяти свій біль і перетворити на силу.
Знаєш, дивно це чути від тебе.
Я чув про тебе всяку хрінь.
Дивуюсь, як такого стрьомного випустили.
Я не завжди був стрьомний.
Мене таким зробили. Я став стрьомний, бо хотів вижити.
А ти...
Я нікого не вбивав, поки мене не запроторили в цю сраку.
Ця тюрма знищує людину!
Лише тиждень тому я був на твоєму місці.
Ти думаєш, твоя історія скінчилась, але це неправда.
Може, це навіть не твоя історія.
Може, в тебе набагато важливіше призначення... під сподом.
Рубене!
Зак.
Куди це ти зібрався?
Зак.
Куди ти йдеш?
Лікар сказав гуляти, щоб нога загоювалась, тому я...
Тому я йду на прогулянку.
Софія сказала своїм, що ти їй дзвонив.
Будь ласка, не кажи, що ти йдеш до неї.
Просто... я... я хочу вибачитися.
Ти нічого не виправиш. Забудь і живи далі.
Для тебе все так легко.
Ідеальна спортсменка, ідеальні оцінки, ідеальна дочка.
Нічого легкого в моєму житті нема.
Це виснажливо, чорт забирай.
Мене не помічають.
Мама з татом нас не знають.
А ми не знаємо їх.
Вони бажають нам тільки найкращого.
Принаймні для тебе. Ти їхня рідна дитина.
Ти їм подобаєшся більше.
Пішли. Ходімо додому.
Не тягни. Я можу йти. У мене ж не інвалідність, а пальця нема.
Ти ж не побредеш кудись у ніч?
Не побреду.
Обіцяєш?
Добраніч.
Пробач.
Ці кілька днів були напружені.
Я все думаю про те, що сказала Ноа.
Як нам зашкодило б, якби Макс виявився винним.
Але проти нього були залізні докази.
Він чинив емоційне насильство над жінкою.
Люмінол виявив кров у його будинку й багажнику машини...
Емі Бранкато зізналася. У неї було знаряддя вбивства.
Може, то він їй дав.
А потім вона зробила йому останню послугу і вистрелила собі в голову?
Він схиляє людей до вчинків.
Я розумію... розумію, що це параноя.
- Вибач, я... - Емі Бранкато спала з ним
і хотіла позбутися його жінки.
Тому всі докази, які, на нашу думку, вказували на Макса, стосувалися Емі.
Скажімо, ти правий.
Тебе не мучить вина?
Ми вважали, що чинимо по правді.
Правда ж?
Може, просто залишимо це в минулому?
Повернемося в норму. Разом.
Так. Так.
Ти вимкнув будильника?
Не дякуй.
Хіба є такі термінові справи, що не дають годинку поспати?
Мабуть, немає. Але...
Чорт. Чорт! Бляха!
Треба було викинути телефон у басейн.
Що вже горить?
Ноа, вибач. Я зараз же поїду й поговорю з Рубеном.
Учора я випала з реальності.
Спокійно.
Рубенові знов стало цікаво рятувати своє життя,
бо до нього приїжджав Макс Кейді й підбадьорив промовою.
Навіщо Максу Кейді з ним розмовляти?
Ну, він заїжджав у офіс,
спитав, чим може бути корисний. Я спитала:
«Як вам ідея повернутися в тюрму?»
Слухай, цей чоловік – дар від некомерційних богів.
А ще він збирається дати інтервʼю The Times.
І нас тепло згадає.
Стоп, він дає інтервʼю? Коли?
Зараз.
Тут, в офісі, вже готуються.
- У мене гарний вигляд? - Так.
Вітаю.
Я вже їду.
От і вся розслабленість.
Макс, за вашими словами, ви стали жертвою
системи кримінального кривосуддя.
Але я мушу запитати: чому ви визнали себе винним?
Ну, на мене тисли.
Хто?
Це вже в минулому.
Табіто, сьогодні я прагну лише одного –
допомагати іншим людям, які зазнали несправедливості, таким як Рубен Рамірес.
Слава Богу за такі організації, як SJLP, що борються за Рубена.
Важко повірити, що ви не живете минулим.
А що таке минуле?
Музей, напханий різною мертвечиною.
У вас було незвичайне дитинство, так?
З батьком ви познайомились аж у 13 років?
Так. Батько.
Батько був американським солдатом, служив на півдні Іспанії.
- Він розважився. - Ясно.
Від нього завагітніла гарна баскська юнка. Дитини вона не хотіла.
Тому, знаєте, це не було...
Було... нелегко було жити з моєю матірʼю. Розумієте?
Але вона непогано готувала.
Ось чому я подався в ресторанний бізнес.
Хоч це в мене є.
І так.
Коли мені було 13, вона наклала на себе руки.
Так. Бум. Стрибнула з даху.
І мене відправили в Америку, до батька.
Родичів в Іспанії не лишилось, я туди не вертався.
А коли потрапив у Північну Кароліну...
Я не знаю. Я був... якийсь розгублений.
Навіть англійською не розмовляв, розумієте?
Тато вас навчав?
Ні. Ні. У батька було нове життя.
Він розводив собак.
Мав нову сімʼю,
і йому не потрібно було, щоб поряд
валандався якийсь барбос-байстрюк.
Як це боляче.
Було важко, але я мусив пристосовуватися.
І я пристосувався.
Навчився бути сильним.
Це дало мені розуміння моральності.
Днями один давній друг мені сказав,
що ніколи не пізно полагодити те, що ми зламали,
а я все життя хотів лиш одного.
Власну сімʼю.
Я бачив її внутрішнім зором. Жінка, дочка, син.
Може, будинок з великим заднім двором.
Можливо, басейн.
Повз який дефілює кіт. Не знаю.
Можливо, для сімʼї вже пізно.
Не знаю. Я був нетерплячим хлопчиськом,
але став терплячим чоловіком.
І я тільки починаю.
Що таке?
НЕТЕРПЛЯЧИЙ. МИ ТІЛЬКИ ПОЧИНАЄМО.
От виродок.
Усе добре? Анно! Агов!
Ми ж домовлялися – приділити увагу Заку. Повернутися в норму.
Так. Твоя правда.
Непереконливо.
Макс міг якось дізнатися про те, що ми скоїли?
Знаємо тільки ми.
І нема потреби, щоб хтось дізнався, так?
Так.
Ми вчинили по правді.
Перед вами – будинок з чотирма спальнями й санвузлами.
На кухні...
тут дивіться під ноги... нова техніка з нержавіючої сталі.
Приватна тераса веде в прекрасний сад.
Усі меблі можна придбати за певну ціну.
А бонусне приміщення над гаражем
можна перетворити на кабінет чи дитячу ігрову.
Ви сам? Чи є діти? Крім пухнастого малюка?
Він же не зробить свої справи в будинку?
Ні.
Як щодо умовного депонування?
І я відмовлюся від усіх непередбачених обставин.
Я гляну, що можна зробити.
Вибачте. Не хочу здатися нечемною, але я знаю, хто ви.
Вам це по кишені?
За гроші не переживайте. Я отримаю компенсацію за біль.
Добре.
А є людина у вашому банку, з якою я можу побалакати?
Ви ж знаєте, як кажуть. Довіряй, але перевіряй.
Так. А знаєте, як ще кажуть?
Якщо тебе несправедливо засудили,
у тебе буде інший вид ПТСР, ніж у решти увʼязнених,
бо ти втрачаєш віру в усі системи, які мусили тебе захищати,
такі як законодавство і гроші.
Тому ти знаєш лише одну систему – послати на хер.
Та ви, Ґлоріє, не в тій системі.
Не в тій. Ви все ще в іншій системі.
- Правильно? - Так.
Не переживайте. Я дістану вам цю інформацію.
І запропоную ціну, більшу за стартову.
Наскільки більшу?
Дасте мені хвильку, настроїтися на будинок?
Авжеж.
На самоті, якщо ви не проти.
Вийдіть надвір, будь ласка.
Переклад субтитрів: Олена Любенко