TARVOTERA
PIRMS 7 GADIEM
Sadod viņam! Sadod tam mīslim!
Nosit! Nosit to mīsli!
Kur, ellē, viņš ir?
Novērosim māju?
Varbūt atgriežas.
- Nekavējoties vajag papildspēkus! - Nekusties!
Nē. Es nepretojos. Nezināju, ka esat policisti.
PAGĀTNE
Paliec zemē, maita!
PĒC DŽONA D. MAKDONALDA ROMĀNA BENDES MOTĪVIEM
Mazs dūrieniņš.
- Greisons nav zvanījis? - Vēl nav.
Droši vien pašlaik iecirknī pratina Keidiju.
Vai kaut ko sāc atcerēties?
Kur tu biji?
Ko tu lietoji?
Tu biji prom visu dienu, Zak.
Natalija.
Ja atcerēsies, kur pazaudēji pirkstu, es varētu ielikt to ledū.
Piešūt vietā.
Kas ir?
- Kas ir? Kā jūties? - Grūti norīt.
Vai es varētu runāt ar ārstu?
Tūliņ pienākšu.
Mēģināšu tev dabūt...
Izlāde!
- Nē! - Beidziet! Kundze!
Ak dievs! Kundze...
- Nost! Rokas nost! - Palīgā!
Atvainojiet.
Nav glāžu.
Labi, dok, dariet, kas jādara.
Jūs nedrīkstat kustēties, kamēr es to ievelku.
Cik ilgi jūs ar to čakarēsieties?
Kruķi to pamatīgi izgrieza, kad man uzbruka.
Lūzuma nav? Tikai izmežģījums.
Droši zināt?
- Esat to darījis? - Diendienā.
- Šī ir labākā metode? - Vienīgā.
- Labi. - Nē, nē.
- Nekustieties. Nemaz... - Labi.
- Ļaujiet man. Es to izdarīšu. Pats. - Nē...
Gatavs. Vienkārši.
Tagad iešinēsim, Keidija kungs.
Labi. Paldies.
Un viņš ir jūsu rīcībā, izmeklētāji.
Paldies, dakter.
Neviens neatbild. It kā visi būtu par mani aizmirsuši.
Kā viņš varēja pazaudēt kājas pirkstu? Kur bija jūsu mamma?
- Kur bija Toms? - Pol!
Es atgriežos gultā.
- Labi... - Piedod. Britniju moka bezmiegs.
- Laba saruna, tēt. - Labunakti!
- Ballējamies, nolādēts! - Jēziņ.
- Kelij! - Man ir šmiga un zāle.
- Ei! Ei! - Tik labi.
- Ak dievs! - Nobiedēju!
Man ir tas, kas tev patīk. Man ir viss.
Keidija kungs, vai drīkstam uzdot dažus jautājumus?
Vai šajā brīdī gudrs cilvēks pieprasītu advokātu?
Nu, kungs, jūs šonakt uzbrukāt trim policistiem.
Domāju - gudrs cilvēks gribētu sadarboties.
Pastāstiet, ko jūs pēdējās diennakts laikā darījāt.
Viņi nebrīdināja, ka ir policisti.
Jūs dzīvojat Airbnb viesu namā. Īpašnieks deva atļauju.
Paklau, nakts vidus, čuksti, čuksti...
Ķermenis vienkārši reaģē.
Man ir smadzeņu trauma. Zināt?
Jā, tā smadzeņu trauma...
Vai tā kādreiz izraisa halucinācijas? Vai jums rādās?
Piemēram, mirusī sieva vai bērns.
Kas ir?
Tagad es zinu, kas jūs atsūtījis.
Un kāpēc jūs tas uzjautrina, Keidija kungs?
Kā vilku piemin...
Greison, es gribētu aprunāties ar Keidija kungu vienatnē.
Jūs esat pazīstami? Nu protams.
Labāk ļaujiet ar to tikt galā mums.
Vispār es gribētu aprunāties ar advokātu.
Ar šo advokāti.
Jūs dzirdējāt.
Vai viņi kādreiz to pabeigs?
Tētis atlaida kārtējo būvnieku.
Seksīgi, kad Toms sacepas.
Tipa "esmu bijušais jūras kājnieks un varu pacelt tevi kā svaru stieni".
Ko? Jūs taču neesat asinsradinieki.
Kāpēc tu tā izturies?
Nevajag bozties.
Man labāk patīk jautrā Natalija.
Ņem!
Negribu būt galīgā ķēmā, kad viņi pārbrauks.
Labi.
Tu varētu man to iebarot.
Pati nespēj uzvilkt kāsi?
Tev vajag, lai es
to sakošļāju un ielieku knābī kā putnēnam?
Nē.
Tas būtu dīvaini.
Piedod.
Telefons?
Mans dēls pārnāca mājās ar deviņiem kāju pirkstiem
pēc jūsu runas par roku un kāju pirkstu nogriešanu.
Jūsu dēls zaudēja kājas pirkstu? Kas notika?
Viņš neatceras, jo jūs viņu sazāļojāt.
- Es viņu sazāļoju? - Jā.
Kāpēc lai es tā darītu?
Maks, es zinu, ka to izdarījāt jūs.
Tad es atkārtošu jautājumu.
Kāpēc man vajadzētu jums kaitēt?
Es nespēju lasīt jūsu domas.
Man žēl jūsu dēla.
Ja viņš lieto narkotikas un rīkojas muļķīgi, tas ir slikti.
Bet viņš ir jauns. Spēj mainīties. Jūs mainījāties.
Nevajag!
- Ko? - Jūs mani nepazīstat.
- Nepazīstu? - Nē.
Es atceros, ka mums bija daudz kopīga.
Piemēram, nepatīkama bērnība un nepatīkams tēvs.
Un jūsu dēlam ar jums laimējies.
Un jums laimējies. Jums ir viss, ko gribējāt.
Ej ellē!
- Zaks Boudens? - Viņš ir tur.
- Boudena kungs? - Jā.
Daktere Mintere. Psihiatre.
- Sveiki! - Varam aprunāties?
Jā. Mana sieva drīz atgriezīsies.
Kur tu esi? Jautājuma zīme.
Vai jūsu dēls lieto narkotikas?
Nē. Nē.
Varbūt zāli, bet smagās narkotikas ne.
- Vai ģimenē bijušas garīgās saslimšanas? - Nav.
Sievastēvam varbūt ir bipolārie traucējumi. Bet viņi nesazinās.
Un jūsu ģimenē?
Nē.
Vai kaut kas notiek mājās? Skolā?
Pērn Zakam bija viņa vecuma draudzene, un viņš bija uzņēmis dažas...
dažas intīma rakstura fotogrāfijas.
Un viņam...
ar draugiem bija neliela tērzēšanas grupa.
Un...
Bet laikam citam puisim arī viņa patika, un viņš viņai to izstāstīja.
Viņš atvainojās, bet skola to pārvērta par paraugprāvu.
Tas vienkārši... Tas vilkās mēnešiem ilgi.
Es... Tas ir pazemojoši.
Un...
viņš zaudēja draugus...
un kopš tā laika ir ierāvies sevī.
Velns! Kas tā par smaku?
Ak dievs! Oposums.
Kelij!
Velns!
Ak dievs!
Kas, ellē, tas? Kas tie par mēsliem?
ZVANA
NEATBILDĒTS ZVANS - KRETĪNI
Bāc, tas ir Zaka telefons.
Ak dievs!
Vai varētu atnākt kāds ārsts?
Es atzvanīšu.
Mēs varam tā turpināt bezgalīgi.
Jūs varat stāstīt kruķiem, ka es staigāju apkārt, griezdams pirkstus,
stāstīt, ka es redzu savu mirušo ģimeni.
Jūs taču zināt, ka es to nedomāju burtiski, vai ne?
Vai arī jūs domājat, ka pēc gadiem ilgā ieslodzījuma es kļuvu
ku-kū un psihiski slims. Nu beidziet!
Nedomāju, ka esat psihiski slims.
Domāju, ka esat vainīgs.
Anna, kur tu esi?
Uzmanīgi. Labi.
Jūs domājat, ka pirmais,
ko es pēc 17 gadiem darīšu, nogriezīšu bērnam pirkstu?
Lai tikai pačakarētu viņa mammu?
Ko, ellē, jūs izdarījāt ar manu dēlu?
Un kur, ellē, ir viņa pirksts?
Nata, pašlaik nevaru runāt. Kas?
Viņš to izdarīja šeit. Viņš to izdarīja mājās.
Atpūtas istabā.
Viņš smok!
Viss kārtībā?
Jēziņ!
Vai tas ir viņa pirksts?
- Jā. - Kā lai es zinu...
- Boudenas kundze! - Ko?
Jūsu dēls.
Diez vai cilvēks spēj pats sev nokost kājas pirkstu.
Acīmredzot locītavā liels spēks nav jāpieliek.
Ārste teica: "Tas atgādina burkāniņu."
- Ko? - Es...
Viņš pārnāca mājās, kamēr bijām pasākumā,
salietojās to, ko nu salietojās...
un mājās savainoja pirkstu.
Kad pārbraucām, viņš izgāja pa parādes durvīm,
tāpēc ieslēdzās signalizācija.
Kāds viņam to nodarīja.
Makss bija pasākumā kopā ar mums.
Viņš ieradās vēlāk.
Pirms tam viņš saņēma autovadītāja apliecību.
Viņam ir dzelžains alibi.
Ko?
Ko? Zaks pats sev to nodarīja?
Nē.
Es gribu braukt mājās.
Zinu, mīlulīt. Zinu.
Bet tevi te paturēs pa nakti. Labi?
Jā, labi.
Labi, es apraudzīšu Nataliju.
- Labi. - Es atgriezīšos.
- Labi. - Labi?
Atā!
Pagaidi, apstājies!
Man jāpačurā.
- Es palīdzēšu. - Nē, es...
Man nevajag, lai tu ieved mani iekšā.
- Neizslēgšu dzinēju. - Jā.
Dzirdēju, ka viens mazs ruksītis pazudis.
Vai sāp?
Nē, ne īpaši.
Tas ir labi.
Vecāki par tevi labi parūpēsies.
Pajāt vecākus.
Viss kārtībā?
Jā.
Esmu baigi noguris. Braucam augšā.
Prezidenta apartamenti gaida.
Ak dievs! Piedod.
Par Zaku ir kādi jaunumi?
Tētis joprojām ir slimnīcā. Es arī tur atgriezīšos.
Es te redzēju oposumu.
Iespējams, tas dzīvo sienā.
Es viņdien dzirdēju skrāpēšanos.
Vai tu zini, kas ir viss šis?
Nē.
Un tu nekad neesi redzējusi, ka viņš ko tādu darītu?
Nekad.
Viņš ar mani vairs īsti nerunā.
Denijs teica - viņam tiešsaistē esot meitene.
Esot baigi seksīga.
Lieliski. Tas ir lieliski.
Starp citu, es atradu viņa telefonu.
Paroli nezinu, bet...
Labi, ka vienmēr varam paļauties, ka tev viss būs kārtībā.
Noa, es šodien nebūšu darbā. Man...
Nopietni?
Kā?
Abi? Kā tas var būt?
Šķiet, Banija nošāvusi Baironu un pati saļimusi. Varbūt infarkts.
Viņa gadiem pūlējās atbrīvot viņu.
Kad tu viņu pārvedi mājās, viņš kaut kur aizgājis.
Atgriezies piedzēries vai sanarkojies.
Kaimiņi dzirdējuši strīdu, kliegšanu, bum-bum.
Cilvēki nav tik saprotami, kā tev gribētos.
Nē, man jāredz.
Jā, tā jau es domāju.
Mums šeit nav jāpaliek.
Jā.
Viņš teica, ka grib aizbraukt uz Indy 500. Mammu arī aizvest.
Nu kas par sviestu?
Klau! Cietums dod dzīves skolu, cik dažādi cilvēks var mainīties.
Zini, tas var norūdīt vai salauzt,
vai padarīt tādu, ka pat miesīga māte nepazīst.
Tāpēc nepārmet sev.
Brīdis nav piemērots,
bet mums jāaprunājas par citu nevainīgo.
Ne par Maksu. Par Rūbenu.
Viņš grib atteikties no apelācijas.
Tagad nedrīkst padoties. Pēc sešām nedēļām izpildīs nāvessodu.
Tāpēc tev šodien jābrauc uz Tarvoteru
un jāpierunā viņš cīnīties.
Es nevaru.
Zaks ir... Viņš ir slimnīcā.
Kas Zakam gadījies? Viss labi?
Es gulēšu mierīgāk, kad pati zināšu atbildi,
bet viņu drīz izrakstīs, tāpēc man jābrauc mājās.
Aprunāšos ar Rūbenu rīt.
Skat, kas pārradies!
Čau, mamm!
Mīļumiņ!
Noteikti esi izbadējies, ko? Vai kaut ko ēdīsi?
Nē, nē.
Es priecātos par melnu kafiju no Savannah Coffee Roasters.
Labi. Būs.
Vai tev iedeva norādījumus un zāles pēdai?
Neiet dušā. Līdz piektdienai valkāt zābaku.
Aromāts gāzīs no kājām.
Man to ļāva paturēt.
Zābaku?
Nē. Pirkstu.
Es pārģērbšos.
Labi.
Saki, ko domā.
Es domāju, ka nezinām baigi daudz no tā, kas notiek ar mūsu dēlu.
Un, jo mazāk mēs zinām, jo grūtāk būs viņam palīdzēt.
Bet es domāju, ka vislabāk palīdzēsim, ja atbalstīsim viņu.
Tu to pateici tā, it kā es to negribētu.
Piedod, šis notikums ar Baironu un...
Šķiet, ka viss jūk un brūk, vai ne?
Kas ir tā tiešsaistē satiktā meitene?
Jēziņ! Pareizi.
Pēc pagājušā gada un Sofijas
Zakam ir interneta draudzene, par kuru mēs neko nezinām.
Varbūt jāpajautā viņam, vai viņa iedeva narkotikas?
Jā.
Mums jānoskaidro, kā tas notika.
Jā.
Zakarij!
Kā tu jūties?
Normāli.
Vai tu kaut ko atceries?
Piemēram, kad izgāji no mājas, vai tu ar kādu satikies?
Varbūt ar to meiteni no interneta?
Es joprojām neatceros.
Mēs uztraucamies par tevi, Zī.
Tev ir ar kādu jāaprunājas.
Par to, ko neatceros?
Turpmāk tu tiksies ar dakteri Kārlailu trīs reizes nedēļā. Labi?
Un mēs piedalīsimies kopīgās sesijās. Mēs abi.
Šo es paglabāšu.
Nē. Man vajag telefonu.
- Kāds ir kods? - Atdod manu telefonu!
Es tev to neteikšu.
Kas šis par attēlu?
Kāds attēls?
Izjātā maita!
- Telefonu! - Nesauc mammu par maitu.
- Atdod... - Dabūsi, kad būs droši.
- Nomierinies, lūdzu. - Laid! Tēt!
Mamm!
MEITENE, KURU TU NEPAZĪSTI
TU ESI CIKLONS, NE MEITENE
TAD ES TEVI APPLŪDINĀŠU
KO ŠOVAKAR DARĀM?
ŠEIT NE. PĀRSLĒDZIES!
ATSŪTI BILDES!
NEPACIETĪGAIS ZĒNS. NUPAT SĀKAM.
TU TUR ESI?
Kustību sensors pagalmā.
Brendon? Brendon?
Sveiks, Tomij!
Tā tevi var nošaut.
Pārītis tādu siltumnīcas liberāļu kā tu un mana meita nevienu nenošaus.
Nuja.
Tu zini - ja Anna tevi redzētu, tad patriektu.
Viņa ir mana draņķa meita.
Varu atstāt kaut ko uz lieveņa, ja gribu,
un viņi abi ir mani mazbērni.
Es kaut ko atnesu Natalijai.
Futbola bučus. Viņai taču patīk spēlēt futbolu, ne?
Viņai patīk tā Megana Rapino.
Šie ir Meganas Rapino apavi. Nu, ne viņas pašas.
- Tas ir viņas modelis. - Labi.
Tā meiča varētu spēlēt vīriešu komandā.
- Labi. - Tur arī viņa sadotu mizā.
Natas dzimene bija pirms vairākām nedēļām.
Anna negrib, ka tu te nāc. Savāc to kasti!
Es cenšos izdarīt ko jauku, nolādēts.
Tu...
Pasaki Annai, ka es viņu labprāt satiktu...
kad viņa būs gatava.
Izdarīšu tev pakalpojumu.
Neteikšu viņai, ka biji atbraucis.
Arlabunakti, Brendon!
Kad viņa būs gatava.
Kas, ellē, tu tāds?
Sveiks!
Jopcik, kas ar tevi ir, suns?
Tu pat nerej.
Vecīt, man šķiet - šis suns ir salauzts. Paskaties uz viņu!
Pārāk ilgi pie ķēdes turēts dzīvnieks
iemācās - lai ko viņš darītu, tam tāpat nebūs jēgas.
Viņš ir kļuvis par dzīvu mironi. Vai tad tu neredzi?
Pat sava saimnieka balsi nedzird.
Tas dumjais suns neprot ne apvelties, ne ko citu.
Un viņš pilnīgi noteikti neprot riet uz svešiniekiem pagalmā.
Tādam kā tu, kurš sargā savu īpašumu, vajag stipru, bīstamu suni.
Jā, tev taisnība.
Es domāju, ka varētu tevi no viņa atbrīvot, ja gribi,
jo es strādāju Humānistu biedrībā, kas ir Selijmūddraivā, zini?
Piebrauc rīt, pasaki, ka Makss sūtīja.
Jo tur ir suns, pavisam jauns, kurš tev ideāli derētu,
jo tas ir Meksikas pitbuls ar tādu galvu kā manējā.
Tas būtu izrāvis man rīkli kā...
Lūk, ko tev vajag, draugs.
Tu saki, ka varu iemainīt šo suni pret to?
Kā autiņu vai tamlīdzīgi?
Jā, es tev to sarunāšu. Un viņu sauc Tu Polla.
Saprati? Tu neaizmirsīsi ne viņa vārdu, ne manu?
Tātad ko tu teiksi, tur aizbraucis?
- Mani sūta Makss. - Jā?
- Pareizi? - Jā.
Makss. Esmu atbraucis pakaļ Tu Polla.
- Tavs krāns. - Jā.
- Tev būs suns.
REVERSĀ ATTĒLU MEKLĒŠANA
APSTRĀDĀ
ATBILSTĪBAS 0
Kas, ellē, tu esi?
Vai tu esi šeit?
Viņš sarakstās ar šo meiteni.
Ziņas dzēšas,
tāpēc man ir tikai pēdējo dienu sarakste, bet to ir tūkstošiem.
Cik ilgi tu te sēdi?
Vai tu gribi, lai jūtos vainīga par to, ka pētu šo meiteni,
kas tin Zaku ap pirkstu?
Nē, cenšos pievērst tavu uzmanību, jo tev ir klapes uz acīm.
Piedod, ka es ar savām klapēm redzu vienīgi to, kurš sazāļoja mūsu dēlu.
Nav svarīgi, vai tā bija interneta geimere vai Makss Keidijs,
vai Savannah Bananas, kas iedeva viņam narkotikas.
Galvenais ir Zaks.
Mums jābūt viņam līdzās. Jāatsāk normāla dzīve.
Tāpēc man vajag, lai tu arī piedalies, ja vari.
Mums reālajā pasaulē ir baigi daudz darba.
Hallo!
Sofij! Tas esmu es, Zaks.
Ko tu gribi?
Gribēju tikai pateikt, ka es lūdzu piedošanu. Vēlreiz.
Man nevajadzēja... Es ne...
Es vienkārši...
TARVOTERAS ŠTATA CIETUMS
Ramires, apmeklētājs.
APMEKLĒTĀJU TELPA
Advokāti nesaprot, kad jāliekas mierā.
Sveiks, Rūben!
Vai tu zini, kas es esmu?
Tad tu zini, ka šī ir pēdējā vieta, kur vēlos būt.
Kāpēc tad tu esi šeit?
Es dzirdēju, ka tu gribot atteikties no apelācijas.
Tevi atsūtīja SJLP.
Es viņiem teicu, ka man pietiek.
Es atbraucu pateikt tev vienu -
tavām sāpēm ir nozīme.
Tu vari pieņemt savas sāpes un pārvērst tās spēkā.
Jocīgi dzirdēt tādus vārdus no tavas mutes.
Esmu šo to par tevi dzirdējis.
Brīnos, ka tādu nelieti izlaida brīvībā.
Vienmēr neesmu bijis nelietis.
Mani par tādu padarīja. Es kļuvu par nelieti, lai izdzīvotu.
Un tu...
Es nevienu nebiju nogalinājis, līdz mani iebāza šajā sūdu bedrē.
Šī vieta salauž.
Tikai pirms nedēļas es biju turpat, kur tagad esi tu.
Tu domā, ka tavs stāsts ir galā, bet tā nav.
Varbūt tas nemaz nav tavs stāsts.
Varbūt tava sūtība ir daudz lielāka... kaut kur apakšā.
Rūben!
Zak!
Zak, ko tu dari?
Zak!
Kur tu ej?
Ārste lika staigāt, tāpēc es...
Zini, vienkārši eju pastaigāties.
Tu esot zvanījis Sofijai.
Lūdzu, pasaki, ka tu tagad neej pie viņas.
Vienkārši... Es gribu atvainoties.
Tas nav labojams. Tev jādzīvo tālāk.
Tev viss ir viegli.
Ideāla sportiste, ideālas atzīmes, ideāla meita.
Man nekas nav viegli.
Tas ir sasodīti nogurdinoši.
Viņi mani pat neredz.
Vecāki mūs nepazīst.
Un mēs nepazīstam viņus.
Viņi vēl mums vislabāko.
Vismaz tev. Tu esi viņu īstais bērns.
Bet tu viņiem patīc labāk.
Nāc! Ejam mājās.
Es pats. Es varu paiet. Neesmu invalīds, tikai zaudēju pirkstu.
Tu naktī neklaiņosi apkārt, vai ne?
Man viss ir kārtībā.
Apsoli?
Labunakti!
Piedod.
Pēdējās dienas bijušas spraigas.
Zini, es visu laiku domāju par Noas vārdiem,
ka mums kaitētu tas, ja Makss izrādītos vainīgs.
Bet pret viņu bija nopietni pierādījumi.
Viņš bija emocionāli vardarbīgs pret sievu.
Viņa mājā un viņa mašīnas bagāžniekā atrada asins pēdas...
Eimija Brankato atzinās. Viņai bija slepkavības ierocis.
Viņš varēja iedot to viņai.
Un viņa izdarīja viņam pēdējo pakalpojumu, iešaujot sev galvā?
Viņš spētu pārliecināt.
Es zinu, ka šķietu paranoiska.
- Piedod, es... - Eimija Brankato gulēja ar viņu
un gribēja, lai viņa sieva pazūd.
Pierādījumi, kas it kā norādīja uz Maksu, patiesībā norādīja uz Eimiju.
Pieņemsim, ka tev taisnība.
Vai tu nejūties vainīgs?
Rīkojāmies, kā šķita pareizi.
Vai ne?
Vai mēs varētu to aizmirst?
Vienkārši atsākt normālu dzīvi. Kopā.
Jā. Jā.
Tu izslēdzi modinātāju?
Lūdzu, nav par ko.
Nav taču nekā tik steidzama, ka nevarētu pagulēt stundiņu ilgāk, ne?
Nē, droši vien nav. Bet...
Velns. Velns! Pakaļā!
Vajadzēja iesviest to telefonu baseinā.
Kas tagad deg?
Noa, lūdzu, piedod. Tūliņ pat braukšu runāt ar Rūbenu.
Vakardiena kaut kur izkrita.
Nomierinies.
Rūbens atguvis interesi glābt savu dzīvību
pēc Maksa Keidija apciemojuma un iedrošinājuma.
Kāpēc lai Makss Keidijs brauktu ar viņu runāt?
Viņš bija iegriezies birojā,
jautāja, kā varētu palīdzēt. Es jautāju:
"Ko jūs teiktu par atgriešanos cietumā?"
Klausies, viņš ir bezpeļņas dievu dāvana.
Un viņš grasās sniegt interviju The Times.
Aizlikt par mums vārdu.
Pag, viņu intervēs? Kad?
Tieši tagad.
Viņi pašlaik iekārtojas mūsu birojā.
- Vai es izskatos labi? - Jā.
Sveiki!
Es braucu uz darbu.
Te nu bija miers.
Maks, jūs esat, citējot jūs, "kriminālnetaisnību sistēmas"
lielākais upuris.
Bet man jājautā: kāpēc jūs atzināt vainu?
Nu, uz mani izdarīja spiedienu.
Kas?
Tā ir pagātne.
Tabita, šodien es vēlos vienīgi
palīdzēt citiem netaisnības upuriem, tādiem kā Rūbens Ramiress, jā?
Un labi, ka ir tādas grupas kā SJLP, kas cīnās par Rūbenu.
Grūti noticēt, ka jūs nedomājat par pagātni.
Bet kas vispār ir pagātne?
Muzejs, kas pilns ar mirušām lietām.
Jums bija neparasta bērnība, vai ne?
Savu tēvu satikāt tikai 13 gadu vecumā, jā?
Jā. Mans tēvs.
Labi, mans tēvs bija amerikāņu karavīrs,
- Viņam gāja jautri. - Skaidrs.
Viņš padarīja grūtu skaistu, jaunu baskieti, kura negribēja bērnu.
Tā ka, ziniet, nebija...
Viņas mājā nebija nekāda saldā dzīve. Vai jūs mani saprotat?
Bet vismaz viņas ēdiens bija garšīgs.
Tāpēc es pievērsos restorānu biznesam.
Tā ka vismaz man ir tas.
Un jā.
Un tad, kad man bija 13 gadu, viņa izdarīja pašnāvību.
Jā. Bum! Nolēca no ēkas jumta.
Un mani aizsūtīja uz Ameriku dzīvot pie tēva.
Spānijā man vairs nav radu, vairs neesmu tur bijis.
Kad ierados Ziemeļkarolīnā,
es nezinu... es biju apjucis.
Es pat nerunāju angliski, ziniet.
Vai jūs mācīja tētis?
Nē. Nē, manam tēvam bija jauna dzīve.
Viņš audzēja suņus.
Viņam bija jauna ģimene,
un viņš negribēja savā tuvumā
kaut kādu ārlaulības kranci, man šķiet.
Cik sāpīgi!
Bija grūti, bet vajadzēja pielāgoties.
Un es pielāgojos.
Iemācījos būt stiprs.
Tas iedeva man izpratni par morāli.
Ziniet, sens draugs man viņdien teica,
ka nekad nav par vēlu salabot to, ko esam sabojājuši.
Un es visu mūžu gribēju tikai vienu.
Pats savu ģimeni.
Un es to iztēlojos savā prātā. Sieva, meita, dēls.
Varbūt māja ar lielu pagalmu.
Varbūt baseins.
Pat kaķis, kas staigā apkārt. Nezinu.
Varbūt tam ir par vēlu.
Nezinu, bet es biju nepacietīgs zēns,
bet esmu pacietīgs vīrietis.
Un es tikai nupat esmu sācis.
Kas?
NEPACIETĪGAIS ZĒNS. MĒS TIKAI NUPAT SĀKAM.
Nelietis.
Viss kārtībā? Anna! Ei!
Vai mēs nesarunājām pievērsties Zakam, atsākt normālu dzīvi?
Jā. Tev taisnība.
Neskanēja pārliecinoši.
Vai Makss kaut kā varēja uzzināt, ko mēs izdarījām?
To zinām tikai mēs.
Neviens neuzzinās, jo nav vajadzības, vai ne?
Jā.
Rīkojāmies, kā šķita pareizi.
Šeit ir četras guļamistabas, četrarpus sanitārie mezgli.
Virtuve.
Šeit skatieties zem kājām. Jaunas nerūsošā tērauda iekārtas.
Un privātā terase ar skatu uz skaistu dārzu.
Visas ekspozīcijas mēbeles var nopirkt par attiecīgu samaksu.
Un papildu istabā virs garāžas
var iekārtot darbistabu vai spēļu istabu.
Vai jūs esat viens? Bērni? Izņemot šo mazulīti, protams.
Viņš taču nenokārtojas iekšā, vai ne?
Nē.
Varbūt varam noformēt visu ātrāk?
Un es atsakos no visiem atkāpšanās nosacījumiem.
Es painteresēšos.
Piedodiet. Negribu jūs aizvainot, bet es zinu, kas jūs esat.
Vai varat to atļauties?
Par naudu neuztraucieties. Es saņemšu kompensāciju par ciešanām.
Skaidrs.
Vai jūsu bankā ir kāds, ar kuru es varētu aprunāties?
Jūs jau zināt, kā mēdz teikt. Uzticies, bet pārbaudi.
Jā. Zināt, ko vēl mēdz teikt?
Ja tevi notiesā nepamatoti,
trauma ir citāda nekā citiem ieslodzītajiem,
jo tu zaudē ticību visām sistēmām, kurām vajadzēja tevi pasargāt,
sākot ar likumiem un beidzot ar naudu.
Tāpēc tu pazīsti vienīgi izčakarēšanas sistēmu.
Bet, Glorij, jūs neesat tajā sistēmā.
Jūs neesat. Jūs joprojām esat tajā otrā.
- Pareizi? - Jā.
Neuztraucieties, dārgā. Es jums sagādāšu informāciju.
Un es piedāvāšu vairāk par prasīto cenu.
Cik daudz vairāk?
Vai dosiet man brītiņu? Es gribētu sajust šo māju.
Protams.
Vienatnē, ja neiebilstat.
Izejiet, lūdzu, pavisam laukā.
Tulkojusi Dace Andžāne