Downloaded from YTS.BZ
Official YIFY movies site: YTS.BZ
Svideće vam se.
To je tako dobar auto.
Ima sjajne držače za čaše.
Oni nisu postojali kad smo bili deca.
Volite čaše, zar ne? Imate ih gomilu.
Uzgred, imate tinejdžera?
Zovem se Nejt Vilkoks
i najbolji sam prodavac automobila na ovoj obali Misisipija.
Ovo je najbezbedniji auto na putu.
Ovaj je najglasniji!
Mnogi misle da prodaja
podrazumeva lažne osmehe i rukovanja.
Ne i za mene! Za mene je to razumevanje potreba mojih kupaca
i pomoć u njihovom rešavanju problema.
Ideš na fakultet?
Svi će voziti kamionete i upadljive aute.
Želiš da se istakneš, da te pamte.
Ovako se to radi.
- Minivan? - Naravno, minivan!
Vozio sam ovakav u srednjoj školi i svi su ga obožavali.
Bio sam kralj maturske večeri.
- Stvarno? - Da.
Mala škola, uglavnom su bile devojke,
ali poenta je da se o tom kombiju priča i danas.
Ima i frižider unutra.
Da, tako prodajem automobile.
I do sada mi je prilično dobro išlo.
Kažem vam, živim američki san.
Živim u prelepom kraju.
Imam prelepu kuću.
Tri sjajne ćerke i neverovatnu ženu.
Šta da kažem? Život je dobar.
Ja zarađujem za porodicu, a Kejti je domaćica.
Znam da to zvuči malo staromodno,
ali nama je važna ravnoteža između posla i života.
Ja se bavim poslom, Kejti se bavi životom.
- Molim te! - Stani! Ne.
Ne. Nestrpljiva si. Uzmi je kad završim.
- Uobražena si. U-O-B-R-A-Ž-E... - Mama.
Hadli opet speluje!
Pravilno?
- Ne znam. - Pravilno je.
I sjajna je u detaljima.
Organizujemo se pomoću sistema boja koji je ona napravila.
Ne znam uvek šta te boje znače,
ali ja ne uzimam decu iz škole,
tako da i ne moram da znam.
„Kupiti Sem konja”?
U kalendaru je.
Da, dobar pokušaj.
Ne čujem. Šta si rekla?
Ali Kejti ne radi sve sama. Ja joj pomažem.
Jedan od mojih poslova je iznošenje smeća, i to nikad ne zaboravljam.
Danas je dan za smeće!
Čekaj!
Stani!
Čekaj!
Stani!
Dobro, ponekad zaboravim da iznesem smeće.
Ali, da radim sve ispravno, ovo bi bio prilično dosadan film.
Niste me videli?
Ne, videli smo sve.
Zašto onda niste stali?
Ovo je reciklaža.
Smeće je već prošlo.
Pleše tako slatko.
I pogledaj te rupice.
Mama, Grejsi je opsednuta dečakom.
Skloni to
pre nego što se tata vrati.
Mama, imam 13 godina.
- Normalno je da volim dečake. - Znam.
Ali tatama treba malo više vremena
da to prihvate.
- Smeće je predato. - Kako je bilo?
Zašto? Šta si čula?
Šta ti je u kapuljači?
Šta?
Bože...
Mora da je palo sa drveta!
Tata, koliko košta konj?
Verovatno previše.
Naša porodica ne može da priušti konja.
Hvala, Nejte. Sem, rekli smo da ne može konj.
Zašto ne?
To bi bio konj sa ozbiljnim problemima.
Ako te šutne u glavu nema povratka.
Abrahama Linkolna je konj udario u glavu.
To sigurno nije istina.
Umalo je umro sa 10 godina.
Najbolja priča koju sam čuo.
Sjajan je kao jarac!
Možemo li da kupimo njega?
Jarac ima pravougaone oči. Ne želiš to da vidiš.
Možemo da priuštimo hrčka.
Morsko prase, u godini kad nam bolje ide.
Ali za zlatne ribice imamo para napretek.
Šta je ovo? Ti si ga napravila?
Da, zovem ga „zvezdani čuvar”.
Kraci su mali podsetnici
devojčicama za jutarnje obaveze.
Ovo izgleda kao da je kupljeno.
- To sam ja rekla. - Zar ne?
Baš je profesionalno.
Hvala.
Srećni ste što imate tako talentovanu mamu.
Volela bih da je tako.
Molim?
Možda svima treba poljubac!
Ne! Prestani!
Mene poljubi!
Čudovište želi jedan!
Šta se tamo desilo?
Rakuni.
Zapamti, idemo na večeru kod Ašfordovih večeras.
Ejverini roditelji, Konor i Andžela.
Konor i ja pomažemo u školi.
Uzbuđen je što će te upoznati.
Uvek pita za tebe.
- To je taj? - Biće zabavno. Isplanirano je.
Znaš da volim da se družim sa neznancem.
Ćao, tata. Volim te.
- Ćao. Volim te. - Lep dan na poslu.
- Volim te. - Volim vas.
Ćao.
Stavi tri na tablu!
Ne znam šta je u pitanju, ali rasturam danas.
Moj čovek, rekao sam.
Evo kafe. Baš kako voliš.
Jedno mleko, 14 šećera.
Koliko puta si bio prodavac godine? Šest?
Ne radim to zbog titule.
Radim to
zbog karata za Tajtanse.
VILKOKS PRODAVAC GODINE
Radim to za svoju porodicu,
jer najviše na svetu vole da na džambotronu
vide kako stadion pun navijača Tajtansa uzvikuje moje ime.
To im je najbolji dan u godini kad me vide na ekranu.
Ti si pravi porodični čovek.
Hvala.
Nije valjda? Neverovatno.
Izabrali ste odličan auto.
Služiće vam 20 godina.
Do vaše pedesete.
- Prestani. - Ozbiljan sam.
Denis će vas odvesti u moju kancelariju.
Nedostajaću vam.
Pejtone, obuci pantalone.
Nemoj uprava da te vidi takvog.
- Je li to ženska majica? - Jeste.
Neću više da gubim od Nejta.
Promenio sam strategiju.
Ciljam dame.
A moja prsa donose lovu.
Vidiš?
- Ne. - Ne to.
Vidi Tojotu. Vidi Pejtona.
- Vidi Tojotu... - Koliko si vežbao to?
Pedeset minuta jutros.
Dobićeš karte za Tajtanse.
Ko kupi od Pakistanca, ne menja prodavca.
Izvođač radova je bio užasan.
Koliko je trajalo renoviranje?
- Šest godina. - Šest godina.
Uživamo u roštiljanju.
Da, lepo je.
Pravilo pet sekundi.
Ja ću to pojesti.
U redu.
Kakav je ovo frizbi?
Disk golf! Da li igraš?
Ne, ne igram.
- Vežbam kad god mogu. - Da.
Moraš da uđeš u ritam.
Šta ti je meta?
Pogledaj kako pokušava da impresionira tvog muža.
- Danas je to sve postavio. - To je slatko.
Izvini.
Postaje opasno.
Konore!
Bože.
- Izvini, Ejveri. - Čoveče.
Pogodio si metu.
Konore, dosta.
Okreni burgere, molim te.
Dobro.
Mislio sam da je ovo rendani krompir.
Andžela, kako je na poslu?
Stvarno dobro. Prodaja je porasla.
Konačno smo dobili tu smešnu tužbu.
Sudija reče tužiocu:
„Ako ne možeš da izdržiš, idi.”
- Džekpot. - Sjajno. Čestitam.
Zaboravio sam da uzmem salvete za prodaju kolača.
Konore, bez brige.
- Kupićemo ih mi u povratku. - Sigurna si?
Kit će to da uradi.
Ko je Kit?
Moj asistent. Radi sve za mene.
Putovanja i troškovi, moj raspored...
Sve važne stvari u mom životu vodi Kit.
Ne mogu bez njega.
Prošle godine sam zaboravila na Dan očeva.
Ništa strašno.
Kit je već poslao Konoru najlepši buket božura.
Lepo od Kita.
To je lepo.
- I Kejt ima asistenta. - Stvarno?
Da, imaš. Zvezdu za dečji ranac.
- Ne. - Zvezdu?
Da. Ispričaj joj.
Super je.
Sitnica koju sam napravila za devojčice
da im pomogne da se spreme za školu. Ništa posebno.
Ne budi tako skromna.
Šta je Konor izmislio?
Apsolutno ništa. I nikada neće.
Ne još!
Otrov za ženu!
Ne. Ne bih.
- Šta misliš o Konoru? - Ne znam.
Imam mnogo više zajedničkog sa tom Andželom kojom je oženjen.
Kad smo kod Andžele...
Ona misli da bih mogla da uspem
sa zvezdanim čuvarom.
Mame bi ga zapravo kupovale.
Naravno da bi. To je sjajan izum.
- Da? - Kao štipaljka za kese.
Koristili smo gumice kao varvari
pre izumitelja štipaljke za kese.
Oženjen sam izumiteljkom štipaljke za kese.
Ne smeta ti da se time bavim?
Njena kompanija sponzoriše sajam rukotvorina
i može da mi obezbedi štand.
Da, naravno.
- Stvarno? - Šališ se?
Ako te ovo čini srećnom,
samo napred. Moraš da probaš.
U redu.
ŠEST MESECI KASNIJE
ŠARK TENK
Zato sam izumela zvezdanog čuvara.
Kraci sadrže prilagodljive podsetnike
za sve što želite da deca obave
ujutru pre nego što izađu iz kuće.
Uzorci su na stolu ispred vas.
U čemu je stvar?
Lepe se oznake na ovo?
Da. Roditelj s detetom isplanira obaveze
i onda ih zalepe.
Ne mogu da verujem da je mama na TV-u.
Sem, ta hrana je za investitore.
Hrana je za sve.
U tom slučaju, napuni mi tanjir.
- Postavljaju joj pitanja. - Izvini.
Koliko si ih prodala?
Od lansiranja pre šest meseci u našoj dnevnoj sobi,
prodali smo oko 2000 primeraka.
Samo 2000 za šest meseci?
Da, uzimajući u obzir da sam mama i domaćica.
- Imam troje dece... - Znači, posao ti je da gajiš decu?
Da. Moj muž, Nejt, i ja imamo tri prelepe ćerke.
Kako ćeš voditi kompaniju?
Mislim, ne možeš da brineš o deci i da budeš direktor.
Kevine, možda ima dadilju.
- Žene to stalno rade. - Istina.
- Da li imaš dadilju? - Nemamo dadilju.
A tvoj muž?
- Da. A on? - Nejt?
Da.
Nisam ga pitala,
- ali, što da ne. - Čekaj.
- Čekaj. On je ovde? - Da.
Pa, uvedite ga ovamo.
- Ozbiljno? - Da.
- Da li je ovde? - Pozadi je sa decom.
- Ja ne... - Ako želiš ugovor
- i firmu... - Primljeno.
- Želim. - Krećemo...
- Krećemo? - Da.
- Tata, gde ideš? - Kuda ćeš?
- Ali... - Bože.
- Izvedi ga. - U redu?
- Da ga vidimo. - Stvarno?
Da, evo ga. Dolazi.
- Evo ga. - Evo ga.
Gleda okolo.
- On je... - Da li je slep?
Hoće da pričaju s tobom.
Čekaj malo.
- Odustajem. - Šta? Zašto?
Drži krofnu! Budala je!
Nisu imali...
- Nema kante za smeće. - Pojedi je.
Nema je više.
Nema.
- U redu. - Zezate me?
Odustajem. Žao mi je.
- I ja. - I ja.
Čoveče.
Ne zanima nas.
- Dušo, žao mi je. - U redu je.
Nejte, kad to progutaš,
reci nam čime se baviš.
Prodajem tojote.
Dobro.
Najbolji prodavac u mom salonu.
- Stvarno? - Da.
Ne verujem ti.
Pusti njih.
Kejti, stvarno mislim da ćeš uspeti sa ovim.
Pa ću ti ponuditi 100 000 dolara
za 20 posto tvoje kompanije...
- Šališ se? - Bože!
Ne šalim se.
- Lori. - Verujem u nju.
Ali, pod jednim uslovom.
Da Nejt uzme odsustvo s posla
da bi mogao da se brine o deci,
a Kejti da se posveti poslu.
Da, naravno. Mogu ja to.
Stvarno?
Da. Zašto si iznenađena?
Jer te gleda u velike, glupe oči
i misli kakva će to katastrofa biti.
Šališ se? Nikad nisi sam gajio decu.
Zašto
pričaš, a odustao si?
Dajte nam minut da porazgovaramo.
- Izvini. - O čemu ima da razgovara?
Pričajte vas dvoje.
- Šta da radimo? - Prihvati.
- Uradi to. - Zaista?
- Ovo je ludo. - A tvoj posao?
- Prodaja? - U redu je.
Mnogo ti znači.
Nadmašio sam ciljeve, mogu da odem na godinu dana.
A da pozoveš mamu da ti pomogne?
Kejti, neću da zovem mamu.
Koliko je to teško? Mogu ja to.
Mogu da uradim 80 posto onoga što ti radiš.
Osamdeset? Očigledno nemaš pojma koliko posla obavljam.
Sedamdeset pet posto.
Nije vreme za to. Ali mogu 75...
Da li znaš koji deterdžent koristimo?
Nije važno. Sigurno ga već imamo.
A kako se koristi portal za školu?
Za čarobnjake?
Portali nisu stvarni, Kejti.
Zašto mu treba toliko vremena?
Samo dve sekunde.
- Da. - Slušaj, ovo nije zauvek.
Samo da pokreneš posao.
Moraš mi verovati.
Mogu ja to.
Dogovoreno?
- Lori. - Da.
Prihvatam.
Ne!
Dobro je, nadam se.
Čestitam!
Tako sam uzbuđena!
Mislim da će biti sjajno.
- Hvala ti mnogo. - Nema na čemu.
- Hvala. - Biće sjajno.
- A ti? Čestitam. - Hvala.
Želim ti sreću.
- Dobro, nije nauka, pa... - Dobro.
Ali hvala ti.
- Da. Hvala. - Dobro.
Srećno vam bilo!
Trebaće vam sreća.
Bože.
Zašto si tako nervozna?
Ovo je uzbudljivo.
Uzbuđena sam.
Južna Koreja je baš daleko,
a od dece nisam bila odvojena duže od jednog dana.
To su dve nedelje.
Ponašaš se kao da ću razneti kuću.
Znam.
Ima i gorih stvari od toga.
A ja ću ih sve uraditi.
Možeš li da spremiš doručak?
Probudiću devojčice.
Koliko dece beše imamo? Zaboravio sam.
Video sam jednu malu pre neki dan.
Kad je ona došla?
Mogu ja to. Doručak.
Najlakši obrok.
Tu stoje špageti.
Kao od šale.
Da.
Hajde. Prođi.
Kako god.
Dodatni kalcijum.
Tost.
Pokvaren!
Savršeno.
Ništa lakše.
Kao u stara, dobra vremena.
- Obukla si se kao ja. - Ja sam je prva obukla!
- Uvek me kopiraš! - Ne, ne kopiram!
- Samo reci da želiš da budeš ja. - Ne želim.
Doručak je gotov.
Ne jedem kajganu.
Šta? Mislio sam da voliš kajganu.
To je bilo pre mesec dana.
Sada je mrzim.
- Ja volim kajganu. - Ne voliš.
Lažem.
U redu, šta onda volite?
Bukvalno sve osim toga.
- Kisele bombone. - Salate.
- Takose? - Gumene bombone.
- Suši. - Da! Suši!
Svaki slatkiš je dobar.
- Naravno, Sem. - Da.
Tata, jesi li ti sada mama?
Da, ja sam vaša majka.
- Da te našminkamo? - Da!
Videćemo.
Da li si spreman za ovo?
- Zahtevne smo. - Da.
Prvo, ne sviđa mi se što to znate.
I drugo, ja sam vaš tata.
Nisam neznanac. Samo...
Trebaće mi malo vremena da se naviknem na jutarnju rutinu.
Moja je prilično laka.
- Pijem samo kafu. - Ne pije.
- Da. - A ja slatkiše.
- Ćuti ti. - Uvek.
- Tako si dosadna. - Samo slatkiši.
Izvini, Sem i Grejsi ne jedu jaja.
Da, upravo smo pričali o tome. Toster je pokvaren.
- Šta? - Strašno. Znam.
To ću često koristiti.
Pokvaren ili isključen?
Nisam mehaničar, ali znam kad nešto ne radi.
Jeste li za žitarice?
- Da! - Ne.
Može li ovsena kaša sa voćem?
- Dobro. - Daj.
- Ne. - To je ovde negde.
- Dobro. - Da.
Da ponovimo još jednom.
Po Sem ideš u 14.45.
Po Hadli i Grejsi u 15.15. Osim sredom,
kada je raspored obrnut.
Petkom izlaze u isto vreme
pa moraš da požuriš.
Čoveče.
Ovo bi moglo da te unervozi,
ali sve će biti u redu.
Sve je ovde.
Samo moraš da veruješ komandnom centru
i bićeš sjajan.
Iskreno, ovaj komandni centar me je oduvek plašio.
Ali snaći ću se.
Hoćeš.
Napraviću par svojih izmena. „Druženje s noćenjem”?
Ne, hvala.
Biću 13 sati ispred vas,
što znači da ću spavati
usred vašeg dana ovde.
Pranje. Prvo pereš peškire,
- odvojeno od odeće. - Da.
Takođe, proveri
Hadlin vulkan.
Mislim da je prepun.
I obavezno
potopi sud od kaše.
Dobro. Odmah?
Ne. Sad dodaj vodu da je skuvaš.
- A posle je potopiš u sudoperu. - U redu.
Devojčice! Moje bebe!
Mnogo ćete mi nedostajati.
- Može li tata umesto tebe u Južnu Koreju? - Ne.
A negde drugde?
- Ovde sam. - Vratiću se
brzo, obećavam. Dođite.
Svi ćemo umreti.
Popravio sam toster.
- Ćao. - Ćao.
- Lepo se provedi. - Volim vas.
Ništa ne brini.
Kada se vratiš, sve će u kući biti isto.
Tata, vrata su se zaključala. Imaš li ključeve?
Ne. Nastavi da mašeš.
Ubacićemo Sem kroz prozor.
To!
Najbolji prodavac Tojote u Nešvilu Nejt Vilkoks
Koga prvo vozimo?
Tata, ovo je pogrešan put.
Do tvoje škole?
Do bilo čije škole.
Čekaj, ne znaš gde su naše škole?
Znam gde su vam škole.
Znam gde su, ali za svaki slučaj, uključiću GPS.
Zato svi recite ime svoje škole. Sad!
Možemo li na laser tag umesto u školu?
Ne! Samo mi recite ime škole ili ću pozvati mamu na aerodromu.
Pozvaćeš mamu
i priznaćeš da ne znaš lokacije i nazive
naših škola?
Da, hoću. Baš me briga šta će pomisliti.
- B-L-E-F-I-R-A. - Ne.
Brojaću do tri.
Neka mi neko kaže ime škole.
Jedan,
- dva... - Zovem mamu.
- Sem, daj mi telefon. - Stvarno zvoni!
- Zvoni! - Sem, prekini.
- Samo sam... - Šta, tata?
Ne, samo sam...
- Samo reci! - Tata. Priznaj.
Ne, samo sam...
Laser tag!
- Tata, pazi. - Pazim.
- Daj mi to brzo. - Nije kod mene.
- Sem! - Reci!
Dobro, samo sam blefirao!
Znala sam!
- Prekini sada! - Tata! Pazi!
Zdravo. Šta ima? Već vam nedostajem?
Tojota - Vest Korners
Zašto si došao?
Da se podsetim da sam još dobar u nečemu.
Nema moje slike.
To su slike zaposlenih, a ti to više nisi.
Dene, nisam dao otkaz. Na odsustvu sam.
To sam već čuo.
Mislim da treba da odrediš svoje prioritete.
Jesam, to su moja deca.
Boli kad to kažeš naglas.
Daj, čoveče. Da imaš decu, razumeo bi.
Imam decu.
- Šta? - Imam petoro dece.
Ali ne pričam o njima na poslu.
Odakle tebi deca?
Da li te ovaj gnjavi?
Šta ti je sa majicom? Vulkan je eksplodirao po njoj?
Da, upravo to se desilo.
Bio bi onda u bolnici. Vulkani su veoma vrući.
Šta je ovo?
Pejton je sada moj broj jedan, Nejte.
Ne smeš da izneseš imovinu kompanije.
Ovo je poklon od Dena.
Žao mi je. Takva su pravila.
- Druže. - Ne određujem ja pravila.
Ti si menadžer. Bukvalno ti je to posao.
Ovo je sada moje.
- Da li ti je prevruće? - Ne.
Baš je kako treba.
NAJBOLJI PRODAVAC na svetu
Pejtone, ne radi to.
Njega si odabrao?
On je moj broj jedan.
Da li vi radite na jajima?
Ne. Ali svratim tu ponekad.
Mogu li da vam postavim pitanja?
- Naravno. - Ovde ima mnogo jaja,
a treba da kupim jaja za porodicu,
pa koja da izaberem?
Kakva jaja želite?
Obična. Ona koja će moja deca jesti.
Ova su iz slobodnog uzgoja.
- Iz slobodnog uzgoja. - Sadrže
dvostruko više omega-3.
To je mnogo...
Više nego što sam mislio.
Ovde piše „slobodan uzgoj”,
a na onima ispod piše „bez kaveza”.
U čemu je razlika?
Pa, ova su iz slobodnog uzgoja, a ona su bez kaveza.
Zanimljivo.
Recimo da ne znam da spremim jaja.
Da li postoje jaja koja su već gotova?
Ima mesta koja se zovu restorani.
Dobro, Pet. Postaješ malo... Ne dopada mi se taj ton.
Znam da sam te malo ugnjavio oko jaja.
Nadam se da te ne zamaram?
Jer ćeš mi trebati kod mlečnih proizvoda.
Jedva čekam da saznam šta znači „lactaid”.
Laktejd
Ćao, mama, samo da se javim.
Hteo sam da...
Možda bi htela da dođeš malo kod nas.
Devojčice su htele da te pozovem. Nedostaješ im.
Kažu: „Neka dođe da prenoći.”
Jednu ili dve noći.
Dvanaest, trinaest najviše. Trinaest maksimalno.
Možeš da boraviš u Seminoj sobi,
ili Hadlinoj, ili u mojoj...
Bože, čoveče!
Ko je stavio peškir tu?
Bože!
Šta...
Zdravo?
Zdravo. Da li razgovaram sa domaćinom?
Ne, ona nije kod kuće. Ali šta se to dešava gore?
Kigan Džouns. „Kigan krovovi i keramika”.
Tvoja supruga je pitala da li sam slobodan
da zamenim krov.
Nisam hteo da je zovem
da joj kažem da jesam,
nego da joj pokažem tako što ću biti na krovu.
Dobro. I Kejti je odobrila ovo?
Slobodno proveri moj Jelp.
Imam pet zvezdica i jednu negativnu recenziju.
Od bivše žene.
Kaže da moj alat ne radi kako treba.
Dobro. Važi, čoveče.
Super.
Angažovan si, valjda.
Šta? Stvarno?
Znaš šta? Možda ipak da je samo pozovem nakrat...
Već moram po decu!
- Dođavola! - Bićeš ponosan.
Svaka čast. Vidimo se sutra, važi?
Bravo za danas. Sačekaćemo roditelje da dođu.
- Bravo za danas! - Zdravo.
- Zdravo! - Došao sam po Sem.
G. Vilkoks.
Navikla sam da viđam Kejti.
Navikni se na mene jer ona više nije s nama.
Zato što je u Južnoj Koreji! Radi. Da. „Šark tenk”.
Živa je. Izvini.
Imaš li minut da popričamo?
Jesam li u nevolji?
Sem grli svoje drugare svaki put kad ih vidi.
- Dobro. - Po ceo dan.
U redu. Reći ću joj da prestane.
- Hvala. - Ne. Zapravo,
u njenim godinama, to može pojačati ponašanje.
Moramo da se uverimo
da biramo prave reči.
Prave reči.
Hoćeš li da vodiš beleške?
Beleške.
Htela bih da ti predstavim koncept
koji se zove „mehur pristanka”.
Zamisli da svako dete živi u svom ličnom mehuru.
Dodiruje ono što je u njegovom mehuru
bez pitanja,
- ali mu treba dozvola... - Dobro.
...da uđe u mehur drugog deteta.
- Ponovi još jednom. - Koji deo?
- Početak. - Početak?
Da, početak, i ostatak isto.
U redu.
Šta nije u redu?
Da li je sve u redu?
Ejveri i Triša su znale da speluju „čivava”, a ja nisam.
Sad znaš, pa...
Ali, šta ako ne znam druge reči?
Moram više da učim.
Gde ti je sestra?
Trudi se da je Brajan primeti.
Brajan?
Ko je Brajan?
Grejsi!
Zdravo. Ovde tvoj tata!
I tvoja porodica! Živimo u istoj kući!
Ne znam da li se sećaš.
Bože! Tata, da li je to zaista bilo neophodno?
Jeste. Nisam znao kako drugačije da...
Ko je Brajan?
On joj se sviđa.
Zbog njega brije noge.
- Hadli! - Bože.
Briješ ih svako veče.
Svako veče?
Mama to radi dvaput godišnje.
Tata, gladna sam. Možemo li da jedemo?
Opet morate da jedete? Mislio sam da smo to obavili.
Možda bi Brajan trebalo da dođe na večeru.
- Znaš šta, Sem? To je... - Ne!
- Brajane! - Ne!
- Prestanite! - Brajane!
- Stigla je pica. - Zdravo.
Izvoli.
Već si dao napojnicu, pa...
Da. Viđaćemo se često naredne dve nedelje.
Ovo je najlepša stvar koju je neko uradio za mene.
Laku noć.
Sem, vreme je za krevet.
Završavam drugi krug zagrljaja.
Drugi krug zagrljaja.
Znaš šta?
Da popričamo o nečemu.
Preskočiću razred?
Ne. Možda ćemo neke stvari i ponoviti.
Dobiću konja?
Mislila si da je o tome razgovor?
Kako da kažem ovo?
mehur po detetu. NEMA ULASKA U DRUGI mehur.
Ne grli decu u školi.
Ali ja volim svoje drugare.
Znam da ih voliš.
I to je sjajno. Samo im to pokaži na drugi način.
U redu.
Dobro. Znaš šta?
Ti si mi omiljena.
- Znam. - Laku noć.
Laku noć.
Hadli, isključi ekrane.
Šta? Samo koristim svetlo za kartice pravopisa.
Naravno.
Laku noć.
Vidi ti nju, bori se za prvo mesto.
Žurka sa dečacima?
Tata mi to nikad ne bi dozvolio. Šališ se?
Grejsi, isključi telefon.
Mislim da znam ko mi je treća omiljena.
Još trinaest dana.
„Večernji poslovi”?
Šta?
Trebalo je da ga potopim u vodu.
Bože.
Pola dva ujutru. Jao.
Imamo li mi to perionicu za koju ne znam?
Ćao!
Zdravo, dušo. Kako si?
Odlično. Angažovao sam majstora za krov.
Super. Kog?
- Kog šta? - Kog majstora?
Zvala sam sve najbolje ocenjene
da se nadmeću cenama.
I drugaričinog rođaka, Kigana,
da bih njegovu nisku ponudu
upotrebila protiv ostalih.
Koga si izabrao?
Ne sećam mu se imena.
Ali jedan od boljih.
Krov izgleda prilično dobro, čoveče.
Hvala što si mi pomogao s tim, dušo.
Sigurno si već krenuo po devojčice?
Da, upravo krećem!
Odnesi viljuške koje sam ostavila u kolima?
Hvala, volim te.
Volim te. Pistaći?
Šta...
Tata!
- Šta to radiš? - Spavao sam.
Ili sam barem pokušavao.
Zašto se ovaj kauč ne rasklapa?
Nisu svi rasklopivi.
Mislim, šta radiš ovde? Zvao sam mamu.
Na krstarenju je.
Ja sam tu da pomognem.
- Jesi li? - Da.
Čim završim sijestu.
Čoveče.
Plastične viljuške
Izvinite. Gde da stavim ove viljuške?
Nejt Vilkoks. Kejti je rekla da ćemo te viđati češće.
Kako si, dušo?
Guram nekako.
Imam gomilu kućnih obaveza.
To je bukvalno „grad obaveza”.
A tek sprejevi za čišćenje.
Ispod sudopere je kao u prodavnici slatkiša.
U prodavnici slatkiša.
Koristio sam jedan. Piše „za sve svrhe”.
Nije ništa očistio. Treba da piše „nema svrhe”.
Nema svrhe.
Bože.
- Čemu se svi smejemo? - Konore.
Izgleda da više nisi jedini tata u kampusu.
A ovaj je i duhovit.
Nejt?
Baš je duhovit.
Pričaj, ne prskaj.
„Pričaj, ne prskaj.”
Tata?
Ne čekaš nas u kolima?
Imala si džemper jutros?
Šta?
- Ne. - Dobro.
I ja bih obukao isto
da me nije blam.
Kakvo zadovoljstvo.
Sigurno ćemo se viđati.
- Drago mi je. - Drago mi je, Nejte.
- Hvala. - Prvi zabavan tata.
Bez glupih fora.
Nejte.
Šta je ono bilo?
Doneo sam viljuške.
Ne viljuške. Razgovor sa mamama.
Ako treba nešto da im doneseš, donesi meni.
Važi? Daj meni,
- pa ću ja njima. - Dobro.
I ako hoćeš da se družiš,
ne druži se s mamama. Druži se sa mnom!
Pisao sam ti poruke. Jesi li ih dobio?
Ne, nisam.
Nisi dobio nijednu?
- Ne. - Na mnogima piše „pročitano”.
- Možeš to da vidiš? - Da.
Boja se promeni.
Nisam dobio nijednu.
- Stvarno? - Da.
Mogu li da vidim?
Pokazao bih ti, ali mi je telefon tamo negde...
Samo mi javi. Čak i večeras, možemo na piće. Ili na kuglanje.
- Kuglanje? - Idemo na kuglanje.
- Šta? - U međuvremenu, drži se dalje odavde.
U redu?
Moje mame nisu tvoje mame.
NOVI najbolji prodavac Tojote U širem Nešvilu
Šta?
Upomoć!
Dakle,
svi ovi ljudi mi pomažu sa zvezdanim čuvarom.
- Mi smo... - Tata! Mama je u fabrici!
- Šta? - Da.
Testiramo različitu plastiku
za zvezdu.
Odmah dolazim.
Govoriš južnokorejski?
- To je samo korejski, tata. - Ne za njih.
Dođavola, očekivali su puno od ove.
Dobar pokušaj!
Tata, šta ima za doručak?
Pica.
- Za doručak? - Samo je prelij mlekom.
Nejte, možemo li da razgovaramo nasamo?
Šalio sam se. Zar nisam isključio mikrofon?
Pritisnuo si mamin šlem.
Bože.
Hoću da kažem da poštujem
- tvoj zdrav doručak... - Znam.
- ...ali... - Ne, u redu je.
Htela sam da vidim kako si.
Odlično.
Sa komandnim centrom i...
Ne brini za mene.
- Dobro smo. - Sigurno?
Znam da je teško. Navikavamo se na nove uloge.
Ja se ne navikavam.
Samo te privremeno menjam.
Da. Mislila sam...
Znam šta si mislila.
To je samo privremeno.
Privremeno. Da.
Dušo, čeka me 25 ljudi.
- Moram da idem. - I mene čeka 25 ljudi.
- Dobro. - Znaš, deca. Mislio sam...
- Samo još dva dana, Nejte. - Dobro. Da.
- U redu? Volim te. - Još dva dana.
Dobro. Volim te.
Odlazim! Mama ti se vratila sa krstarenja.
Prvi put te vidim budnog
otkad si došao.
Volim što sam pomogao.
Zovi me ako ti nešto treba.
Nisam našao Kejti. Pozdravi je.
- Stvarno? - Idem na domaći obrok.
Dame, svi znamo zašto smo se okupili.
Kupićemo konja?
Da razgovaramo o peškirima.
Konkretno, zašto ja nosim
sto kila peškira uz i niz 40 stepenika, svaki dan, po ceo dan?
Koliko peškira koristiš dnevno?
- Jedan. - Zanimljivo. U redu.
Grejsi, a ti?
- Jedan. - Takođe jedan.
- Sem? - Nikad ne koristim peškir.
Šta? Ona uopšte ne koristi peškir.
Znači, naša kuća magično proizvodi mokre peškire po ceo dan.
Dobro. Nismo završili s ovim.
Koliko peškira stvarno koristiš?
- Osam. - Osam?
Zdravo, kauboju!
Izvini. Malo smo poranili.
Moram na ples sa mamama.
- Šta? - Veče za mame.
Hteo sam „slikaj i cirkaj”, ali su me nadglasale.
Nisi otkazao druženje s noćenjem?
Jesam. Skinuo sam nalepnicu sa kalendara.
Ali jesi li zvao roditelje?
Ne znam ni imena drugarica,
kako bih znao ko su im roditelji?
Eno je Džejn!
- Još jedna? - Zdravo, Džejn.
Kako se to radi?
Mama mi nije ostavila nikakva uputstva.
To je druženje. Nije nuklearna fizika.
Samo im napravi kokice i pusti ih da te šminkaju.
- Da! - Hvatajte ga, devojke.
- Bože, da! - Lepo se provedite!
- Tri, dva, jedan! - Dva, jedan!
- Šta je, tata? - Prestanite.
Mama radi ovo?
Da. Video si joj dlačice?
- Stalno. - Nisam ni gledao.
Pogledaj. Glatko je.
Samo ćemo da odradimo to.
Jednom i gotovo. Dobro?
- Spreman, tata. - Spremni? Tri, dva, jedan!
- Ne, ovo je ludilo. - Šta? Bože!
- Hajde! - Svi ste ludi.
- Baš si dosadan. - Živeću ovako
- zauvek i pustiću da samo... - Dobro.
- ...izađe. - Ne. Stani.
G. Vilkokse, da vam kažem nešto.
Među nama, ja ovo stalno radim.
Da, ali ti nemaš šumu u nosu, Džejn.
- Čekaj, snimaš? - Idemo.
Ne, samo tražim nešto.
I akcija!
Baš mi je žao, g. Vilkokse.
Niko nije tako krvario.
Džejn, ne brini. Izvini što sam vrištao.
- U redu je. Sledeći put će uspeti! - Dobro.
- Baš je blam. - Znam. Grozno je.
Brate, neko te je pretukao?
Da li je normalno da krovopokrivač dolazi
i radi noću?
Da, za dobrog majstora.
Ne bih da zabadam nos, ali dok sam bio gore,
čuo sam svađu kroz jednu od većih rupa.
Većih rupa?
Ne mogu da ti objašnjavam svoj posao, Nejte.
U tvojoj kući postoji međuljudski problem.
Da, imamo druženje.
Nije to bilo kakvo druženje, Nejte! To je žensko druženje.
Imam pet sestara. Devojčice nanose psihološku štetu.
Krov možeš da popraviš.
Ali ne i uspomenu na drugaricu
koja ti kaže da imaš spojene oči.
Deluje mirno.
Zatišje pred buru.
Kad utihnu, tad postaju zlobne.
Popni se i daj im neku zajedničku aktivnost
pre nego što se podele i ogovaraju jedna drugu.
Ne. Mislim da preteruješ.
Zakasnili smo.
- Šta da radim? - Idi i zaustavi ih
pre nego što šteta nastane.
Ne idem ja gore, nego Kejti.
Ja dole spremam sladoled.
Pojedu ga kad prestanu da plaču.
Večeras nemaš Kejti.
Ni sladoleda.
Proverio sam u zamrzivaču... zbog krova.
- Stani, ne... - Ima „E” na kraju.
Stalno dramiš.
Kako vam ide ovde?
Nismo više drugarice.
Hajde da se smirimo malo.
Hadli, šta se desilo?
Takmičenje!
Takmičenje u spelovanju se već desilo?
Ne! Uništava nam živote.
I razdvaja nas.
Samo na to mislim.
Dobila sam žuljeve od kartica.
Svaku reč koju čujem spelujem.
R-E-Č.
Znamo da posle takmičenja,
kad jedna pobedi,
više nećemo biti drugarice.
Bićemo tužne zbog poraza.
Devojke, zbog toga je sve ovo?
Bože.
Devojke,
imam sjajne vesti za vas.
Niko ne mari za takmičenje u spelovanju.
- Šta? - O čemu on priča...
Zabavno je takmičiti se
i pobediti, naravno.
Ali da li ja imam neki trofej iz spelovanja
na stolu na poslu?
Nikad nisi pobedio na takmičenju.
Čak i da jesam, ne bih ga držao na radnom stolu,
jer bi to bilo pomalo glupo.
Vredno smo učile, g. Vilkokse.
To je sjajno.
Ali vezivati svoju vrednost za ovo takmičenje
je glupo.
- Tata, to nije... - Glupo?
Da, jeste.
Pokazaću vam. Dajte mi neku reč da spelujem.
Fiducijar.
Nikad čuo.
Nemam pojma kako se speluje. Znate li vi?
F-I-D-U-C-I-J-A-R.
Eto vidite. Već spelujete bolje
od odraslog čoveka koji ima kuću.
Nije važno ko će dobiti trofej. Sve ste pobednice.
I jednog dana ćete zbog veštine u spelovanju
dobijati dobro plaćene poslove
i moći ćete da kupite sve...
- Dobro, možeš da ideš. - Dobro.
Izvinite.
- U redu je. - Bićemo drugarice.
Biće još mnogo takmičenja.
Žensko druženje. Prilično lako.
Sem.
Zašto si mokra?
Morala sam da oteram svog konja.
Ti nemaš konja.
Ne više.
Pila je vodu iz mog akvarijuma.
Čekaj, pila si vodu iz akvarijuma?
Sad mi je bolje.
Ne znam kako Kejti to uspeva.
Doveze ih, odveze ih, pa opet doveze.
Nemam vremena za sebe.
Svaki put kad odem u kupatilo, Sem mi priča kroz vrata.
Ne spavam uopšte.
Spotifaj mi stalno preporučuje podkaste za mame.
Bole me noge. Bole me leđa.
Farmerke mi ne stoje kako treba, a vidi me.
Prežderavam se.
Nisam ni gladan, samo trpam.
Nisam ja za ovakav život, Pitere. Nisam ja Konor Ašford.
Ja prodajem tojote.
A šta je prodavac ako ne prodaje?
Podsećaš me na mog tatu.
Kakav je on?
Ne znam. Nisam ga video deset godina.
Ali pre nego što je pukao
i ostavio me u bazenu s lopticama u igraonici,
lice mu je izgledalo baš kao tvoje sada.
- Hvala, Pitere. - Nema na čemu.
Zar ne treba da dostaviš to?
Šta će se desiti? Otpustiće me?
„O, ne, moraću da napravim novi mejl nalog.”
Celu kompaniju vodi robot.
Hoćeš krofnu?
Ne. Osramotio sam se na nacionalnoj televiziji zbog krofne.
Brate, to si bio ti?
Obožavam taj snimak.
Drži krofnu!
Čoveče, to je ponižavajuće.
- Drži krofnu! Budala je! - Dosta. Skloni to.
I akcija!
Brate, i to si ti!
Kako je to dospelo tamo?
Koja je verovatnoća? Algoritam nas sigurno sluša.
Nije loše.
- Mama! - Zdravo, dušo.
Evo je.
Mama! Konačno!
Zdravo.
- Grejem rernu. - Nedostajali ste mi!
Zdravo.
Drago mi je da si tu.
Mama, otkad si otišla,
- naša odeća drugačije miriše. - Misliš loše?
Miriše na tebe.
Meni to zvuči dobro.
Moj tip kože se promenio iz kombinovanog u masni
jer jedemo picu svake večeri.
Ne jedemo samo picu.
Zapravo, večeras
spremam lazanje. Izvinite.
Sjajno. Još ugljenih hidrata.
Meni je bilo super.
Treba mi potpuno nova šminka i nega kože.
- Pričaćemo o tome. - Sve novo.
Mogu li da unesem kofere? Imam suvenire za vas.
- Suvenire! - Gde su?
Sad ste uzbuđene.
- Gde su? - Ne otimajte se.
Sad me podsećaš na moju mamu.
Dobro. Samo mi daj lazanje.
- Vidi sve. - Hvala.
Znala sam da će dobro proći,
ali ide baš dobro.
Već imamo distribuciju.
Lori misli da ću biti kao „Skrab dedi”.
Ne znam šta to znači,
ali zvuči kul.
Jao!
- Jesi li dobro? - Da.
Dobro sam. To se stalno dešava.
Stvarno?
Da.
Ko me zove?
Lori je.
Zdravo, Lori.
Da.
Nema šanse!
Ubrzavaju zvezdanog čuvara da izađe krajem meseca.
- To je sjajno. - Neverovatno! Bravo.
Dobro.
Još dve nedelje?
Šta?
Stvarno? Tek sam stigla kući.
- Šta? - Ne.
Razumem.
Žao mi je.
Naravno. Da, znam.
Neka mi tvoj asistent pošalje informacije o letu,
i vidimo se sutra.
Dobro. Ćao.
- Odlaziš opet? - Šta? Mama?
- Ali tek si se vratila. - Znam.
Tek si se vratila.
Zagrlili smo te „tek si se vratila” zagrljajem.
Ne bismo se tako grlili
da smo znali da si u prolazu.
Ne želim da idem.
Stvarno. Ali moram.
Ovog puta je to San Francisko. I samo još dve nedelje.
Samo?
Ne znaš kako je bilo ove dve nedelje
svima nama...
Znam da je teško.
I meni je teško.
Ali ovo je velika prilika.
Ovo može da promeni naše živote.
Šta ako su naši životi već bili dobri?
Tata!
- Daj, tata. Daj! - Tata!
- Evo. Sve je u redu. - Tata.
- Preglasno je. - Sve je u redu.
Sve je u redu.
U redu.
Sve je u redu.
Vidi...
Snaći ćemo se. Biće super.
- Hvala. - Sjajno je.
Da, stvarno jeste.
I znate šta?
Donela sam nešto iz Koreje
što će pomoći da sve ovde funkcioniše bolje.
Digitalni kalendar.
Ovo je komandni centar budućnosti.
Odlično.
A ovo je najbolji deo.
Zar nije slatko?
Kalendarska mačka!
Da, i sada mogu da vodim kalendar
- iz celog sveta. - Super.
Mogu da vam šaljem beleške, postavljam zdrave recepte i dodatne obaveze.
Svideće vam se.
Hvala.
Sada smo same.
Tri siročeta.
Ovo se neće skinuti.
Bože.
Ti nam ne pereš odeću.
Hadli, zašto si ovde?
- Grejsi, Sem! - Prestani. Ne zovi ih.
- Silazite. Odmah! - Ne silazite!
Tata prska našu odeću parfemom
i vraća je prljavu.
Zato mirišem na mamu?
- Ne. - Ne razumem.
Stalno si ovde i pereš veš.
Da, jer stalno perem peškire!
Vidiš? Pogledaj.
Nikad kraja. Mama kaže da prvo perem peškire,
nemam kad da operem ostalo.
Šta se dešava?
- Tata nam ne pere odeću. - Dobro. Dosta.
Šta je očigledno?
- Čudovište si. - Zbog tebe smo grozne.
Mamin sistem ne funkcioniše.
- Funkcioniše za mamu. - Da, jer je ona mama,
a ja nisam mama.
Mislio sam da mogu biti par nedelja.
Zamalo sam uspeo.
- Nisi. - Rekoh „zamalo”.
Ni blizu.
Bilo je dobrih trenutaka.
- Videla sam te da plačeš u ormaru. - Ipak,
mamin sistem funkcioniše kod mame.
Pošto je bilo privremeno, pomislio sam, biću ona.
Ali očigledno nije privremeno. Treba nam nov plan.
Nova era mora da počne.
Tatina era!
Ovo zvuči kao užasna ideja.
Kalendarska mačka!
Smeš to da uradiš?
Da, jer je ovo moja era.
Ali kako ćeš da pamtiš rasporede?
Jednostavno, vi mi kažete i ja zapamtim.
A ako zaboravim, vi mi kažete opet.
„Tatina era” je timski rad.
Ako sarađujemo, vi dobijate šta želite,
a ja ono što ja želim.
Da se vratim onome što najbolje radim, prodaji automobila.
Da uzmemo i jare i pare.
Hajde da pričamo.
Šta nam je potrebno da preguramo ovo?
Hoću konja.
To ne može biti jedna od stavki.
A hrana? Nemamo ni voće ni povrće u kući.
I sredstva za higijenu. Brijala sam noge puterom.
- Obožavam puter. - Trebao mi je flaster,
ti si rekao: „Koristi traku.”
Escajg je pun špageta.
Špageti su svuda.
I sva nam je odeća prljava.
- Da. - U redu.
Znam gde treba da odemo.
U piljaru, u tržni centar, u gvožđaru.
Na samo jedno mesto.
Jedno magično mesto sa fluorescentnim svetlima
koje rešava sve probleme.
Bolnica?
Ne. Još bolje.
Volmart!
Ja ću sredstva za čišćenje.
Grejsi, higijenu, Hadli, hranu.
Samo bezbedno. Hajde da se zabavimo. Volmart na tri.
Jedan, dva, tri.
Volmart!
Izvini!
Uzeću majice i donji veš za dve nedelje.
A čarape?
Čarape su opcione, ali samo izvoli.
U redu.
Šta se dešava posle dve nedelje?
Bacićemo sve ovo i krećemo ispočetka.
Da, da.
Sada kada radimo stvari na moj način,
vodićemo ovo kao vrhunski auto-salon.
Ovo je tabla sa podsticajima.
Za više obavljenog posla dobijate više pogodnosti.
To!
Vodićete servisnu knjigu
i pisati šta vam ponestaje.
Ja ću to nabavljati.
Ovde je pult za delove i dodatnu opremu.
Tu ćemo držati gumice za kosu
i stvari na koje gazim.
- Pošteno. - Dobra ideja.
Dobro došli u porodični salon „Vilkoks”.
Sad uživajte u svom slatkom, ukusnom doručku, koji se lako pere.
I hajde da imamo sjajan dan.
NAJBOLJI TATA na svetu
Spremi kafu. Najbolji prodavac na svetu se vratio!
Nejte, šta radiš ovde?
Radim ono što najbolje znam.
Živim po svom i prodajem vrhunska vozila.
Pejtone.
Čekaj! Vratio se? Ne može tako.
A ćerke? Zna li ti žena da si se vratio?
Ne brini za moju porodicu. Zbrinuti su.
Vi birate sledeću pesmu.
Moja bivša žena je rekla
da ne mogu da budem roditelj.
Da li veruješ?
Kad bi samo mogla da me vidi sada.
Vreme je za nove peškire.
Volmart
Da li su ovo sve rolke?
U svim bojama.
Znam. Ako hoćeš da privučeš Brajanovu pažnju,
ovako se to radi. Ne provokativnom odećom,
već pristojnim oblačenjem.
I još nešto, ignoriši ga.
Možda čak i da ideš drugim putem do učionice.
Možda? Dobro.
Hvala, tata.
Svideće ti se. Dobro. Drago mi je.
Razvaljuješ, Nejte.
On je samo ušao zbog toaleta.
Dodaj ga na tablu.
Za ravnotežu između posla i privatnog života.
Živeli.
OGROMAN POPUST TRAŽITE PEJTONA
Dobro, sad postaje tužno.
Sem još uvek ljubi decu.
Kako zaustaviti Sem? UPOMOĆ!
Možda sam lud, ali sto dolara je malo?
Sinamon nam je kao porodica.
Dugo je s nama.
Dobar je dečko,
samo više nije isti od incidenta.
Bili smo na vašaru,
muzika, smeh...
Malo je izgubio kontrolu
- i bio neobuzdan... - Pedeset dolara i dogovoreno.
- Dobro. - Važi.
Da li je to...
Da. I ako obećaš
da nećeš ljubiti decu u školi,
Sinamon je tvoj.
Daću sve svoje poljupce Sinamonu.
Stani malo. Ne pravi buku.
Samo mu šalji poljupce. Važi?
- Hvala, tata. - Nema na čemu.
Stvarno?
Više ne grli i ne ljubi nikoga u školi?
Sjajno. Izgleda da je moj govor o mehuru uspeo.
Šta? Možete to?
U redu. Ćao.
Čoveče.
Bože.
Nećeš verovati. To je bila Semina učiteljica.
Predložili su da Sem preskoči razred.
Treba svima da nam kupiš konje.
Nemamo zemlju za to.
Tata, toalet je zapušen.
Ti si ga zapušila?
Ne.
To je problem za šefa održavanja.
Ko je šef održavanja?
Ja rešavam to. Ovo mi donosi nedelju dana kolačića.
Bravo, devojko.
Ne zaboravi da staviš auto na tablu.
Noge gore, dolazi čistač.
U koliko je sutra tvoja ceremonija „Prodavac godine”?
Celo popodne. Da, to je velika stvar.
A Hadlino takmičenje u spelovanju?
Isto. Ali mogu da stignem na oba.
Ako vi ne... Zapeo je. Gurni ga.
Tako.
Stavi sebi auto na tablu.
Tvoja reč je „duopol”.
Duopol.
D-U-O-P-O-L.
Duopol.
Tačno.
Mir.
Smirite se svi. Red!
Zdravo.
Naš sledeći takmičar je Hadli Vilkoks.
- Gospodine, molim vas. - Izvinite.
Ovo je uzbudljivo.
Tvoja reč je „sistematičan”.
Sistematičan.
Možeš ti to, Hadli!
- Izvinite. - Ovo je takmičenje u spelovanju.
Nije...
Nije prava prilika. Izvinite.
Sistematičan.
S-I-S-T-E-M-
- A-T-I-Č-A-N. - A-T-I-Č-E-N.
Sistematičan.
- Pogrešila je. - Tačno.
Idemo! Hadli!
Hajde, ljudi!
Spelovanje je nepredvidivo, čoveče.
- Prava ludnica. - Da.
Ja ne spelujem tako.
ČESTITAMO NEJTU VILKOKSU Tojotin prodavac godine u Vest Kornersu
Izgleda da te je dečko opet napustio, Dene.
Verovatno deci puni kartice
za igre u igraonici.
Ne bi mi to uradio.
Samo kažem, nije ga briga ni za tebe ni za ovo mesto.
Nikad ga nije bilo briga.
Doći će.
...T-U-K.
- Jastuk. - Tačno.
Den Gde si?
Koliko rundi ima ovo?
- Koliko rundi? - Da.
Nastavlja se dok ne ostane samo jedno dete.
Nisi bio na takmičenju pre?
To nije postojalo kad sam išao u školu.
Mislim da jeste,
samo možda ti nisi učestvovao.
Dolazim odmah
Moram u toalet.
- Čuvaj mi mesto. - Da ga čuvam?
- Da, da niko... - Kad se vratiš,
umesto da sediš tamo, dođi napred,
sedi pored svog drugara ovde.
Vidimo se unutra.
Imaš nešto tu.
Ne bojte se, vaš prodavac godine je ovde!
Dobro, Nejte!
- To je moj čovek! - To sam ja. Njegov čovek.
Ovo je sjajno. Baš sam uzbuđen.
Idemo, nemam mnogo vremena.
Gde imaš nešto važnije od ovoga?
Nigde. Ne moram nigde da idem!
Nigde.
Samo sam uzbuđen.
- U redu. - Smiri se.
Moram da te upoznam s menadžerom našeg salona u Kul Springsu.
Jedva čeka da te upozna.
Važi, jedva čekam.
- Idemo. - Da.
- Majk Vanderholden. - Zdravo.
Da li je istina da poznaješ g. Čudesnog?
Pričao sam mu da si bio u „Šark tenku”.
Moraš da mi daš njegov broj.
Imam genijalan izum koji moram da mu predstavim.
Ja ih baš i ne poznajem.
- Bio sam u jednoj epizodi. - Slobodno mi daj.
Dobićeš deo kolača, brate.
Neću deo kolača.
Razborito.
Žao mi je, ali to nije tačno.
Daj mi tvoj Linkedin,
pa ću naći ajkule kroz to.
Naći ćeš ajkule kroz Linkedin.
Nemam Linkedin.
Rekao si da je sjajan tip.
- Dobro. - Da.
- Da počnemo? - Da.
- Samo sekund. - Nema problema.
Ponašaš se ludo. Samo hoću da proverim kako si.
Uzbuđen sam zbog govora. Samo hoću da ga održim.
- Neću da ga zaboravim. - Sjajno.
- Dobro. - U redu.
Žao mi je, ali to nije tačno.
TAKMIČENJE U SPELOVANJU ZA ŠESTI RAZRED
I time smo došli do poslednja dva takmičara.
Prva je...
Hadli Vilkoks.
Tvoja reč je „difterija”.
Možete li da ponovite?
Difterija.
Evo ga.
Hvala.
Nemam mnogo vremena, biću kratak.
Mnogi kažu da očevi ne mogu da imaju sve.
Ja sam tu da kažem da to nije istina.
Da!
Sjajno je kad postaneš prodavac godine.
Ali prava nagrada će biti kada se vratim kući,
otvorim ulazna vrata,
podignem ove karte i vidim lica svoje dece!
Dobro. Hvala vam.
Zar nije najbolji?
Ovo vozilo je na prodaju.
- Šta se desilo? - Izgubila sam.
Znao bi to da nisi otišao
usred takmičenja.
Hteo sam da se vratim.
- Mislio sam da ću stići... - Pa nisi!
Hadli, biće u redu.
Biće još takmičenja...
Nije mi važno što nisam pobedila!
Samo sam htela da budeš tamo.
Rekao si da mene ne definiše
neko glupo takmičenje.
A pogledaj sebe.
Samo hoću da idem kući.
Molim te, odvezi me kući.
Dobro, idemo kući. Gde je Grejsi?
Ima grupno učenje posle škole danas.
Kako ja to znam, a ti ne?
Da. Šta bi sa onim „vi mi kažete i ja zapamtim”?
Hajde da spremimo karaoke.
Ma daj!
Deca će biti ljuta na tebe i kasnije!
Izgleda da se zabavljaju.
Poznaješ ovu decu?
Šališ se?
Šta se ovde dešava?
Ćao, Nejte, šta ima?
Praviš sebi rođendansku žurku?
Šta?
Idite gore.
- Grejsi! - Tata?
Poranio si sa proslave.
- Otkud ti? - Moja greška.
Da li vam kvarim „grupno učenje”?
I šta ti radiš ovde? Nosi rolku.
- Rolke su vrh. - Šta?
Bože. Kakav blam.
Grejsi!
Grejsi.
Grejsi!
Moramo da pričamo.
Ne treba da budeš sama sa dečacima.
Nije poenta „tatine ere”
da se laže.
Ne. Poenta je da nas otkačiš na brzinu
da bi ti radio šta hoćeš!
I, usput, jeste poenta u laganju.
Mama i ne zna da opet radiš!
Grejsi, to uopšte...
Da. Sad ću da zalupim vrata.
Nejte, moraš da izađeš.
- Ne sad. - Ne, sad!
Šta?
I ponesi lopatu.
Jadničak.
Bože, šta ću sad?
Sem ne sme da vidi ovo.
Da ga odvučemo do komšijske kante.
Sutra nose smeće.
Sutra je reciklaža...
- Samo uhvati kopita! - Hvatam.
Živ je!
Dole! Budi veći od njega!
Polako!
- Ne tamo! Ne ulazi! - Ne!
- Bože! - Šta?
Sranje, moramo da idemo.
- Pazi! - Bože. Bežimo.
Pokret.
Bože!
Hajde, Sinamone!
Ne.
Tata, šta se dešava?
Konj je ležao mrtav, a sada je živ!
Tata, konji spavaju ležeći.
Sinamone, dođi.
U redu je. Dođi.
Bravo.
Daj mi to.
Sinamone. Imam malo pice.
Dođi.
Ne!
Mogu to da popravim.
Sinamone.
- Dođi. - Ne, tata! Pobeći će!
- Pazi. - Hajde.
Stani! Ne!
Ne!
Sinamone, stani!
Žao mi je, Sem.
Tata, pazi!
Ne.
Jeste li dobro?
- Jesmo. - U redu je.
Konji, je l'?
Mogu ja ovo da popravim.
- Ćao, dušo. - Ćao.
Imam fantastične vesti.
Lori je uspela da pomeri neke obaveze
u rasporedu,
i biće sa mnom sutra u prenosu uživo iz kuće.
- Prenos uživo? Iz naše kuće? - Da.
Lori misli da je najbolje tu
gde je napravljen prvi zvezdani čuvar.
Sve je u kalendaru.
Da, video sam.
Samo, sutra mi je prebrzo.
Sad vidiš kako je meni.
Samo usisaj na brzinu, sletećemo oko podne.
Da. To će pomoći.
I dušo, hvala ti mnogo što si bio kod kuće ovog meseca
i brinuo o svemu.
Ne bih mogla ništa od ovoga bez tebe. Volim te mnogo.
I ja tebe.
- Dobro, ćao. - Važi.
Čoveče.
PODSETNIK U 13 ŠARK TENK PROMOCIJA UŽIVO!
Malo kasniš, kalendaru.
Mislio sam da svi mogu da dobiju ono što žele.
Ne. Mislio si da ti dobiješ ono što želiš.
Bože...
Pogledaj ovo. Ne znam...
Ne.
Moram ovo da sredim.
Ne znam odakle da krenem.
Onda kreni odatle.
Misliš da ja znam kako da popravim tvoj krov?
Nadam se da znaš.
Ne znam.
Ali, znaš šta?
Nastaviću da dolazim.
I da, trajaće dugo.
Biće teško, koštaće mnogo
i možda ne uspem.
Ali nekad moramo da radimo teške stvari
zbog onih koje volimo.
I ja tebe volim?
Zabavno je ovo?
Malo kampovanja u dnevnoj sobi.
Pečemo smors na otvorenoj vatri.
- To je grejalica. - Dobro.
Maršmelou se topi po tepihu.
Nema veze.
Ovaj tepih ionako neće ostati.
Ništa nije važno.
Važno je da provodimo vreme zajedno.
Tata, kuća nam je uništena.
Nemam sobu.
Da. Loše je.
Mislim, baš je loše.
Ali prebrodićemo ovo.
Kao i svaka porodica.
Znam šta nam treba.
- Priča uz vatru. - Uz grejalicu.
Dobro, priča uz grejalicu.
A ova je istinita.
Ovo se desilo davno.
Bila jedna kuća u planinama.
I porodica sedi u dnevnoj sobi.
Pogledaju kroz prozor i vide medveda.
Slatkog medveda.
I uzbude se.
Ali svaki put kad se malo približi,
medved postaje veći.
I veći, i veći, i veći.
I tada shvate da to nije slatki meda.
To je grizli.
I onda uđe u kuću i počne sve da razvaljuje.
Mnogo gore nego konj.
Ide kroz kuću i sve lomi.
- Porodica je zarobljena. - Jesu li preživeli?
Šta? Da...
Da. Dođi ovamo.
Da.
Svi su preživeli. Svi.
Niko nije preživeo.
Nema šanse da su preživeli.
- Medved je... - Čula sam to.
Kako si to čula?
Dobro.
Znala sam da nije prava priča.
U pravu si.
Nije.
Hoću samo da vam kažem
da ste vi devojke sjajne?
I žao mi je što sam sve upropastio.
Kako to misliš? Kupio si mi konja.
Da.
Ali samo zato što nisam hteo da pričam o ličnom prostoru i mehurima.
Šta?
Da, to moramo da rešimo.
Hadli, čoveče,
nije trebalo da odem s takmičenja.
Bilo je, kako bi ti rekla,
N-E-P...
Speluješ „neoprostivo”?
Da. Tako si pametna.
I Grejsi,
ne ljutim se što si organizovala žurku.
Nisi smela,
ali samo si sledila moj loš primer.
Nisam otac kakav želim da budem.
A istina je da je to zato što nikad nisam radio na tome.
Voleti vas tri je lako.
I mislio sam da je to dovoljno.
Ali nije.
Mora da se uloži trud.
I to pravi trud.
Vaša mama je to oduvek znala.
Ubiće te.
Da.
Pa...
Neće ako popravim ovo.
Kako?
Ja sam prodavac.
Prodavaću.
Prodavaću jače nego ikad u životu.
- Ćao. - Šta hoćeš?
Treba mi velika usluga.
U nezgodnoj sam situaciji.
Znam da se na poslu nismo uvek slagali
a ja te poštujem.
Iako možda ne izgleda tako
po svemu što sam govorio.
Ali nepoštovanje je poštovanje.
To je ista reč.
Samo sa „ne” ispred.
A kad skloniš to „ne”...
Ostane
poštovanje. A to je...
Šta ti treba?
Treba mi da pozajmim tvoju kuću. Samo za sutra.
A zauzvrat,
daću ti svoje karte za Tajtanse.
Ozbiljno?
Da.
Mislio sam da neću doživeti ovaj dan.
Nejte, znam koliko ti je bilo teško
da skupiš hrabrost da to kažeš.
Video sam te kako vežbaš na kameri na vratima.
Samo pravi muškarac traži pomoć.
Ta iskrenost, ta ranjivost,
inspiriše, čoveče. Stvarno.
Hvala.
Hoću da ti pomognem.
Baš mi je laknulo.
Zezam te!
Ma daj! Ne spuštaj roletne!
Hajde!
Pejtone, trebaju mi te karte.
Pejtone!
Treba mi tvoja kuća.
- Šta? - Nemam vremena da objašnjavam.
Dužan si mi za ono
kad sam bio hotel za decu.
Misliš na druženje s noćenjem?
Ne moramo sad o detaljima.
Shvataš li koliko si bio grozan prema meni?
Nisi odgovorio ni na jednu poruku
koju sam ti poslao.
Zvao sam te opet na disk golf. Ništa.
Na jogu s kozama, nema odgovora.
Ne, ne možeš da koristiš moju kuću.
- Šta? - Nema kuće.
- Šta? - Da.
Izvini.
Šta?
Hoću da se družimo.
Obojica smo očevi-domaćice.
Imamo više zajedničkog nego što sam i mislio.
Ozbiljno?
Sasvim.
Jer se nijedan drugi tata nije družio sa mnom.
Verujem...
Ali ja nisam kao ostali.
Možemo li da se rukujemo?
Može, valjda.
Lep osećaj.
Ubrzan puls 125 otkucaja u minuti
Ne.
Bože.
Pozajmiću ti kuću.
Hvala, druže.
Čoveče.
Dobro, ljudi.
Izazov pred nama je jednostavan.
Ova kuća mora da izgleda kao naša
da bi prenos uživo prošao bez problema.
Tata! Probudi se.
Slušao sam. Samo sam zatvorio oči.
Šta ti radiš ovde? Zvao sam mamu.
Ona je mene poslala. Kaže da ću možda nešto naučiti.
Šta god to značilo.
U redu.
Moj plan je pet jednostavnih koraka koji zahtevaju savršenu saradnju.
Prvi korak, presretanje.
Moramo da se uverimo
da auto koji vozi mamu i Lori s aerodroma
bude auto koji mi kontrolišemo.
Da li neka od vas dama želi pistaće?
Drugi korak, preusmeravanje.
Moramo da preusmerimo kamermane i pošaljemo ih ovamo.
Tražite Vilkokse?
Preselili su se, ali mogu da vam dam adresu.
Treći korak, obmana.
Konorova kuća mora da izgleda kao da živimo u njoj.
Znači naše fotografije, naše stvari
i naš uobičajeni nered.
Četvrti korak, naklonost.
Ovo je ključno, devojke.
Treba da se potrudite za kamere.
Ja ću održavati prijatan kontakt očima.
I do kraja prenosa stižemo do petog koraka.
Srećno do kraja života.
Mama će doći kući,
videti šta smo sve uradili da bi ostvarila svoje snove.
I sve će biti u redu.
Zvezdani čuvar će biti veliki hit...
Čekaj, zašto sam ja tamo?
Šta?
Možda je to samo u mojoj mašti.
- Nema veze. - Dobro. Imamo plan.
Idemo!
Dobro došli u Nešvil.
Uskoro stižemo na izlaz.
Ima malo gužve na pisti,
ali dobra vest je da smo stigli malo ranije danas.
Poslaću poruku vozaču
- da ga obavestim. - Sjajno.
Dobro. Odlično nam ide!
Hoće li ovo snimiti?
Pogledaj mi kosu.
- Ovo je odvratno. - Manje priče, više čekića!
- Tako! Odlično! - Otkud ti ova slika?
Nije ni iz neke važne prostorije naše kuće.
Jesi li se baš potrudio da...
Da li ovde izgleda previše lepo?
Mislim, za tebe.
Znaš šta? U pravu si.
Konore, imaš li malo špageta da ih pobacamo po podu?
Zašto pravi nove rupe u zidu
umesto da koristi postojeće?
Druže, to smo odavno prevazišli.
Gde su zvezdani čuvari?
Dođavola. Moram kući.
Pitere!
Tata, jesi li ih pokupio?
- Sletele su ranije. - Šta? Stigle su ranije?
Stigle su ranije!
A ja sam pogrešno
otišao na „Odlaske”.
Mislio sam da odatle odlaze sa aerodroma.
Dok sam se vratio,
već su ušle u auto i otišle.
Tata, idu ka našoj kući.
Moraš da ih zaustaviš.
Preseći ću ih.
Nemoj da ih sečeš!
Stigni ih na semaforu!
Ne čujem te, sine.
Zauzet sam spasavanjem dana!
Ljudi ovde voze kao ludi.
Dobro. Zaustaviću ih.
Ako ovo pođe po zlu,
volim te, sine.
Voliš me?
Tata, ovo nije toliko važno! Nemoj to da radiš!
Tata!
Tata! Jesi li dobro?
Tata?
U redu je. Vidimo se kod kuće.
Tata? Čekaj. Šta...
Voltere?
Kejti!
Kakve li slučajnosti.
Ja uopšte...
- Poznaješ ovog čoveka? - Da, on je moj svekar.
Zašto si nas isekao?
Kejti, zapravo, kod nezgode
je uvek kriv vozač pozadi.
To ti je kad se previše približiš.
Dakle, vratila si se.
Da, krenule smo ka kući i...
I ja idem tamo.
Hajde, da vas povezem.
Ne, ne treba da napuštamo mesto nezgode.
Vaš auto je učestvovao u nezgodi.
Moj je sasvim u redu.
Ostani ovde. Odmah se vraćam.
To.
Šta...
Nejte, šta ima?
- Gde si? - Izvini.
Vozim. Karte za Bonaru se prodaju ovog vikenda,
pa moram malo da zaradim.
- Šta? - Brate, ozbiljan si?
- Telefoniram. - Treba mi prevoz odmah.
Pitere? Treba mi prevoz odmah! Pitere!
Hajde! Da!
Izvini!
Mislim da ne zna za semafore!
„I tog dana je rođen zvezdani čuvar.”
Začet...
Lejkvud Springs?
- Čekaj, Voltere, mi ovde ne... - Parkiramo? Znam.
Uvek parkiramo na prilazu. Oduvek je tako.
Koliko te nije bilo?
Nejt je odradio sjajan posao.
Treba da vidiš kako je preuredio kuću.
Iznenadićeš se, ali svideće ti se.
Dobro, dame.
Stigli smo. Misija obavljena.
Ne budi nervozna.
Ako danas prodamo 5000 komada,
bićeš u prodavnicama do kraja meseca.
A ako ne,
pa, bitne su uspomene koje smo stekli usput.
Dobro, dame.
- Pomoći ću vam. - Hvala.
Nema na čemu, gđo Šark.
Voltere, šta se dešava?
Ne brini. Nejt će sve objasniti.
Sjajno. A gde je Nejt?
Stižem punom brzinom!
Pazite! Ne znamo kako da stanemo!
Nejte!
Bože. Jesi li dobro?
Jesam. Dobro došla kući.
Kući?
Čiji je to konj?
Zašto smo kod Konora?
Morao sam da se nagodim s njim.
Recimo samo da naša kuća nije baš za kamere.
Ne. Reci malo više od toga.
Radije ne bih. Hajde da uđemo i odradimo prenos.
Ne, Nejte, šta se desilo s našom kućom?
Dobro, u redu.
- Vratio sam se na posao. - Šta?
I onda sam kupio Sem konja.
Kupio si joj konja?
Jer je grlila i ljubila decu,
pa sam morao.
I onda je konj... mislio sam da je uginuo.
Ali konji, izgleda, spavaju ležeći.
To nisam znao.
I onda je konj razvalio kuću.
Sve je izudarao i srušio.
- Jesu li deca dobro? - Jesu, deca su dobro.
Problem je krov. Srušio se.
- Naš krov se srušio? - Ali to je...
To nema veze s konjem. Samo se srušio.
Velika je šansa
da sam nam upropastio živote.
Kejti. Jesi li spremna?
Da. Možeš li da me sačekaš malo?
U redu.
Nejte, kako si mogao ovo da uradiš?
Dala sam ti toliko prilika da mi kažeš kako stvari zapravo stoje,
a ti si me stalno lagao.
Zar si mislio da neću saznati?
Ne. Slušaj, moraš da mi veruješ.
Neću dozvoliti da tvoj san propadne ovde,
u glupom žbunju Konora Ašforda!
Samo treba da uđeš. Molim te, hajde unutra
da ti pokažem šta smo deca i ja uradili za tebe. Važi?
Ući ću,
ali nismo završili.
Znam.
U redu.
Hajde da ovo odradimo.
Mislim da je upalilo.
Deluješ mi baš poznato. Odakle te znam?
Ja sam u „Šark tenku”.
Ne, nije to.
Zdravo, svima.
- Mama! - Mama!
Zdravo, bebice moje. Nedostajale ste mi.
Zdravo.
Šta je bilo?
Samo je iznenađena što nisam uništio kuću
dok je nije bilo.
Izgleda da smo svi tu.
Hajde da pokrenemo živi prenos.
Hajde.
Ovde je nastao „zvezdani čuvar”?
Da, tako je.
Sedela sam ovde, u omiljenoj stolici,
gledala oko sebe, u svoj omiljeni...
Omiljeni kamin.
I sećam se da sam pomislila
da mora da postoji bolji način da se organizujem.
- Upravo tako. - Da.
Šta vi mislite o maminom izumu?
Koristim ga svaki dan. Pomaže mi oko domaćih zadataka.
Mene podseća da držim ruke uz sebe.
Sjajno.
A mene da se prikladno obučem za školu.
Odlično.
Kejti, pratioci prenosa su oduševljeni!
- Stvarno? - Da, baš im se sviđa!
Tri uzorne ćerke
i muž koji, moram reći, neverovatno dobro...
Gleda u oči?
- Tačno. - Da.
Prodajem tojote, najbolji sam u regionu, ali...
- Sjajno! - Šta je ovo?
Konore, šta ovi ljudi rade u mojoj kući?
Šališ se? Nisi joj rekao?
Trebalo je da završite. Ubiće me.
Zašto kaže da je ovo njena kuća?
Zato što je ovo moja kuća, lutko. Moja kuća.
Šta se dešava?
Slušaj, odloži prenos uživo!
- Nejte... - Tata, već ide uživo.
Dobro. Iseci taj deo. Iseci sve to.
Izvini, Lori.
Ovo nije naša kuća.
- Ne mogu da lažem, Nejte. - Ja mogu.
Ćao. Ovo je naša kuća.
Nejte. Ne. Gotovo je.
Gotovo je.
U redu.
Čoveče.
Nije vaša kuća?
Nije.
Nije. Žao mi je.
Slušaj...
- Šark... - Lori je u redu.
Istina je da naša kuća trenutno nije pogodna za život.
Mislio sam da mogu da radim što i ti.
Deluje tako lako,
ali nije. Strašno je teško.
Mislim, baš, baš teško.
Upravo tako.
Uvek sam radio na lakši način.
Ali ovih poslednjih 12 sati,
radio sam najviše u životu.
Čak sam dao karte za Tajtanse samo da bih ovo sredio.
Dao si karte?
Ne zaslužujem ih.
Mislio sam da je to što zarađujem sve što mogu da dam.
Ali mesec dana kod kuće sa devojčicama
je vrednije od svih
karata na svetu.
Smešno je to
što me je moj pokušaj da budem verzija tebe
i potpuni neuspeh u tome
učinio boljom verzijom sebe.
Idem da zovem bivšu ženu.
Ovo će ti se svideti.
Koristio sam i zvezdanog čuvara
da organizujem celu ovu ludnicu.
Jer čak i jedan tata kao ja
može da ga iskoristi da smisli ludi plan.
Ali ne želim ja to da vam pričam.
Čujte od moje prelepe, pametne žene Kejti.
Ti im objasni.
U redu. Da.
Ako me pratite, pokazaću vam zvezdanog čuvara.
Čoveče, prenos je poludeo.
Uspele ste.
Dođi.
Ne mogu da verujem. Presrećan sam.
Baš sam ponosan na vas.
Čoveče, pogledaj nas.
Srećan kraj smo ipak dobili.
Trebalo mi je manje nego Kiganu da popravi krov,
ali sredio sam unutrašnjost kuće prilično dobro.
Sigurno nećeš da pomognem?
Ne, rekao sam ti da mogu ovo.
Dozvola da uđem u tvoj mehur?
Uvek. Evo.
Hoćeš da mi pomogneš da farbamo?
- Da. - Hajde. U redu.
Počni odatle.
Tako. Idi gore-dole.
Dozvolili smo Kiganu da postavi tablu da dobije više posla.
Mislim, nije ga dobio.
I ne očekujemo, ali smo je ipak stavili.
Napustio sam Tojotu i vodim prodaju u DOO Zvezdani čuvar.
TENESI TAJTANSI
Ja sam Kejtin broj jedan.
Mislim, i pre sam bio.
Kapiraš.
Konačno smo našli pravu ravnotežu između posla i života.
Sada smo u ovome zajedno, kao što porodice i treba da budu.
Sem.
Slatkiši, daj mi!
Sačuvaj i za drugo poluvreme.
Hadli, povrće.
Sigurno nećeš pomfrit?
N-E.
Kokice za Grejsi
- i Brajana. - Hvala.
- Hvala, g. Vilkokse. - Da.
Dobro, dušo.
Hadli ima vežbe
za takmičenje u spelovanju sledećeg utorka.
A Sem jahanje sa Sinamonom.
Mislim, mogu ja sa Hadli ako želiš...
Ne, naučio sam lekciju.
Više nikada neću propustiti ništa vezano za pravopis.
Osim ako je reč koju ne znam,
- što je mnogo reči. - Savršeno.
Dame i gospodo,
obratite pažnju na džambotron.
I toplo pozdravite
Tojotinog prodavca godine iz Vest Kornersa...
Idemo.
...Pejtona Mahara!
Zaslužio je to.
Izgleda da prsa donose lovu.
Ti si moj prodavac godine.
Ja sam tvoj jedini prodavac.
Takođe, današnjoj utakmici prisustvuje lokalna inovatorka i preduzetnica,
učesnica „Šark tenka”.
Još neko će biti na džambotronu.
Šta?
Aplauz za izumiteljku „zvezdanog čuvara”,
Kejti Vilkoks!
To je moja mama!
Dobro došao na scenu, Nejte Bargaci!
Moj tata, Nejt Bargaci!
- Poljupci za sve! - Ne! Tata, stani!
Volim što imam ćerku. Ženski svet je jedini koji znam.
I kad bude imala 45, ja ću je moliti: „Pusti nas da živimo s tobom.”
Unajmili smo majstora. To je sjajan posao.
Možeš da upropastiš nekome život i samo odeš.
Pazi!
Kad mi angažujemo majstora,
budite sigurni da nije profesionalac.
Dušo, sve je u redu. To je bila samo kamera na vratima.
Lažna uzbuna. Životinje su trčale unaokolo.
Konj. Konji.
Tvor. Mravojed. Kraljevska kobra.
- Oceloti. Gležnjevi. - Šta? Ne.
Veverice. Veverice trče.
- Sezona je parenja, pa... - Nije sezona parenja.
Moraš da odeš gore i daš im grupnu aktivnost.
Izvini.
Smeće iznosimo nekog dana. Ne znam kog, ali postoji neki dan.
Danas je dan za smeće!
Zaboravili smo da ga iznesemo pre par nedelja.
Taj stres može da rasturi porodicu.
Čekaj!
Cele nedelje je bilo: „Jedite rukama.”
„Stavite smeće u džepove i nosite ga kući.”
Ne moraš to da radiš.
Prevruće mi je, izvini.
Prevruće mi je.
Imaš te „slobodne” kokoške i ove što nisu.
Slobodna sme da šeta.
Naravno, ne po prodavnici. Tamo je mrtva.
Ali još imaju spisak njenih hobija na kutiji.
Žena me je poslala po jaja. Ovo je ludilo.
Malopre sam kupovao mleko i pogubio sam se. Ne mogu još i jaja.
Naučio sam da konji leže kad spavaju. Nisam to znao.
Živ je!
Čoveče, ne razmišljaš o tome kad kupuješ konja.
Ogromna stvar koja ti umire u dvorištu.
Ne možeš samo da ga odgurneš nogom u šumu.
Stani!
Priđem i kažem: „Uzeću ledenu kafu s mlekom.”
Pita: „S mlekom?” Kažem: „Da.”
Kaže ona opet: „Ledena kafa s mlekom?”
Trebalo je da kažem: „Šta se ovde dešava?”
Pre nego što sam stigao da reagujem, vraća se sa konzervom šlaga.
Pogledam dole,
a ona mi prska šlag preko ledene kafe.
„To si ti mislila da sam rekao tamo?
Zar ne bih rekao: 'Ledenu kafu sa šlagom'?
Misliš da sam neki ludak?”
- Rekao si da ćeš mi dati još. - Dobićeš.
Mi smo zarađivali za porodicu.
Rez.
Hvala vam svima što ste došli.
To mi znači apsolutno sve.
Jedna od najboljih publika.
Beskrajno hvala.
Evo mog čoveka!
Hvala mnogo. Bili ste neverovatni.
Hvala vam mnogo!
Prevod titlova: Danijela Todorović