Downloaded from YTS.BZ
Official YIFY movies site: YTS.BZ
Jums patiks.
Automobilis tiesiog puikus.
Puikūs puodelių laikikliai.
Pamenu, kai augom, mašinose jų nebūdavo.
Mėgstate puodelius, tiesa? Turite visą krūvą.
Beje, visi turite paauglių vaikų?
Mano vardas - Neitas Vilkoksas,
aš geriausias automobilių pardavėjas šioje Misisipės pusėje.
Štai čia yra saugiausias automobilis kelyje.
Štai čia - garsiausias automobilis kelyje!
Daug kas mano, kad prekiauti
reiškia dirbtinai šypsotis ir sukirsti delnais.
Bet ne man! Man svarbu suprasti klientų poreikius.
Turiu galvoje, padėti jiems iš tikrųjų išspręsti problemas.
Mokaisi koledže, tiesa?
Visi važinės pikapais ir kietais automobiliais.
Tu nori išsiskirti. Nori būti nepamirštamas.
Štai kaip tą padarysi.
- Minivenas? - Žinoma, minivenas!
Seni, vairavau tokį mokykloje, visiems labai patiko.
Buvau išleistuvių karalius.
- Jūs? - Taip.
Mokykla buvo maža, beveik vien mergaičių,
bet esmė ta, kad jos iki šiol vis dar kalba apie tą miniveną.
Viduje yra net šaldytuvas, biče.
Taip, šitaip pardavinėju automobilius.
Kol kas man neblogai sekėsi.
Patikėkit, mano gyvenimas - amerikietiška svajonė.
Gyvenu gražiame kvartale.
Turiu gražius namus.
Turiu tris puikias dukras ir fantastišką žmoną.
Ką galiu pasakyti? Gyvenimas yra geras.
Aš uždirbu duonai, o Keitė augina dukras namie.
Žinau, gali nuskambėti šiek tiek senamadiškai,
bet mums svarbiausia gera darbo ir asmeninio gyvenimo pusiausvyra.
Aš užsiimu darbu, Keitė - gyvenimu.
- Prašau! Gali... - Baik! Ne!
Ne. Tokia nekantri. Gausi, kai baigsiu.
- Pasipūtėlė. PA-SI-PŪ... - Dieve. Mama,
Hadlė vėl kalba skiemenimis!
Ar teisingai sako?
- Nežinau. - Taip, teisingai.
Ji labai kruopšti.
Mūsų visas pasaulis remiasi jos sukurta spalvota sistema.
Ne visada žinau, ką reiškia spalvos,
bet ne aš paimu vaikus,
todėl, turbūt, man ir nebūtina.
„Nupirkti Sem arklį“?
Įtraukta į kalendorių.
Taip, geras bandymas.
Negirdžiu. Ką sakei?
Bet Keitė ne viską daro pati. Aš padedu.
Vienas iš mano darbų yra išnešti šiukšles, niekada to nepamirštu.
Pala, šiandien šiukšlių diena!
Palaukit!
Gerai, kartais pamirštu išvežti šiukšles.
Bet jei viską daryčiau tinkamai, šis filmas būtų gana nuobodus.
Nematėt manęs?
Ne, viską matėm.
Tai kodėl nesustojot?
Renkam rūšiuojamas atliekas.
Šiukšlės buvo prieš valandą.
Jo šokių judesiai tokie mieli.
Pažiūrėk į tas duobutes.
Mama, Greisė alpsta dėl berniuko.
Taip, žinai ką, gal pasidėk,
kol tėtis negrįžo.
Mama, man 13 metų.
- Man leidžiama mėgti berniukus. - Žinau.
Bet kartais tėčiams prireikia daugiau laiko
su tuo susitaikyti.
- Gerai, šiukšlės išvežtos. - Kaip sekėsi?
O ką? Ką girdėjai?
Pala, kas tavo gobtuve?
Kas?
Vaje...
Turbūt nukrito nuo medžio!
Tėti, kiek kainuoja arklys?
Tikriausiai per daug.
Mes nesame šeima, kuri įpirktų arklį.
Ačiū, Neitai. Pameni, Sem, arklių atsisakėme.
Kodėl?
Nes arklys, kurį įpirktume, turėtų didelių problemų.
O jei tau įspirtų į galvą? Po tokio dalyko neatsigautum.
Abraomui Linkolnui į galvą įspyrė arklys.
Negali būti.
Taip, kai buvo 10-ies. Vos nemirė.
Geresnės atgijimo istorijos neteko girdėti.
Jis užsispyręs kaip ožys!
Galime nusipirkti ožį?
Ožį? Ožių akys stačiakampės. Nenori į jas žiūrėti.
Mūsų šeima įperka žiurkėną.
Gerais metais - jūrų kiaulytę.
Auksinę žuvelę, joms pinigų per akis.
Kas čia? Tavo žvaigždės dalykėlis?
Taip. Vadinu ją „Žvaigžde tvarkdare“.
Žvaigždės kampuose yra priminimai, padedantys
mergaitėms pasiruošti ryte.
Dievulėliau, atrodo kaip pirktinė.
- Ir aš taip sakiau. - Ar ne?
Beprotiškai profesionalu.
Ačiū.
Jums pasisekė, kad turite tokią talentingą mamą.
Norėčiau taip galvoti.
Ak taip?
Gal visoms po bučkį!
Ne! Baik!
Duok man!
Pabaisa nori bučkio!
Kas ten nutiko?
Meškėnai.
Brangusis, nepamiršk, vakarieniausim pas Ešfordus.
Pas Eiverės tėvus, Konorą ir Andželą.
Mes su Konoru savanoriaujam klasėje.
Tai jis nekantrauja su tavim susipažinti.
Klausinėja apie tave.
- Tas vyrukas? - Bus smagu. Eisim.
Žinai, kad man patinka smagiai pabūti su nepažįstamuoju.
Iki, tėti. Myliu.
- Viso, tėti. Myliu. - Gero darbo.
- Myliu. - Myliu jus visas.
Iki.
Prilipdyk tris prie lentos!
Seni, nežinau, kame reikalas, bet šiandien aš nepralenkiamas.
Šaunuolis, štai apie ką kalbu.
Štai tavo kava. Kaip tau patinka.
Grietinėlė, 14 šaukštelių cukraus.
Kiek kartų laimėjai Metų pardavėjo titulą? Šešis?
Darau tai ne dėl titulo, žmogau.
Darau...
dėl tų „Titan“ bilietų.
METŲ PARDAVĖJAS
Darau tai dėl savo šeimos,
nes joms užvis labiausiai patinka žiūrėti į tą vaizdo ekraną
ir matyti, kaip „Titan“ gerbėjų pilnas stadionas skanduoja mano vardą.
Tai jų geriausia diena metuose, kai pamato mane tame ekrane.
Taip, tu tikras šeimos žmogus.
Ačiū.
Ne, ji to nepadarė. Nuostabu.
Tai puikus pasirinkimas.
Mašina tarnaus 20 metų.
Kitos neprireiks iki 50-ies.
- Liaukitės. - Aš rimtai.
Denisas palydės jus į mano kabinetą, gerai?
Ilgėkitės manęs.
Peitonai, apsimauk kelnes, gerai?
Vadovai negali pamatyti tavęs tokio.
- Tai moteriški marškinėliai? - Taip.
Man įgriso kasmet pralaimėti Neitui,
todėl pakeičiau strategiją.
Nusitaikysiu į ponias,
o raumenukai pripildys kišenes.
Matot?
- Ne. - Ne... Tik ne tai.
Matot kaip šoka „Toyota“? Šoka Peitonas?
- Matot kaip šoka „Toyota“? - Kiek repetavai?
45-50 minučių šįryt.
„Titan“ bilietai - tavo.
Aplankęs Pakistaną, nieko daugiau neieškai.
Rangovas buvo siaubingas.
Kiek laiko truko renovacija?
- Šešerius metus. - Šešerius metus.
Kepa tik vaikinai.
Taip, smagu.
Iki penkių sekundžių.
Tą galėsiu valgyti aš.
Gerai.
Iš kur tiek plastikinių lėkščių?
Diskgolfas! Žaidi?
Ne, nežaidžiu.
- Stengiuosi treniruotis, kai galiu. - Taip.
Reikia nusiteikti.
Taip.
Į ką bandai pataikyti?
Žiūrėk, kaip jis bando sužavėti tavo vyrą.
- Jis tik šiandien įrengė tą daiktą - Visai miela.
Atsiprašau.
Jau tampa pavojinga.
Konorai!
Dievulėliau.
- Atsiprašau, Eivere. - Vaje.
Šįkart pataikei į taikinį.
Konorai, manau, jau gana.
Gal apverstum mėsainius?
Gerai.
Maniau, čia bulviniai blynai.
Andžela, kaip darbas?
Tikrai gerai. Taip. Pardavimai auga.
Pagaliau laimėjome tą absurdišką bylą.
Teisėjas pasakė:
„Jei bijai nudegti, nelįsk prie ugnies.“
- Aukso puodas. - Puiku. Sveikinu.
Pamiršau, kad turėjau paimti servetėlių pyragų mugei.
Konorai, ne bėda.
- Paimsime grįždami namo. - Tikrai?
Paprašysiu Kito.
Kas tas Kitas?
Mano padėjėjas, taip. Jis viskuo pasirūpina už mane.
Keliones, išlaidas, darbotvarkę -
visus svarbius dalykus mano gyvenime tvarko Kitas.
Nežinau, kaip be jo.
Pernai visai pamiršau Tėvo dieną.
Visai nebuvo svarbu.
Kitas jau buvo išsiuntęs Konorui nuostabią bijūnų puokštę.
Smagu gauti ją nuo Kito.
Kaip miela.
- Keitė taip pat turi asistentę. Taip. - Ką?
Taip. Ta žvaigždė vaikų kuprinėms.
- Ne. - Žvaigždė?
Taip. Papasakok jai.
Tai nuostabu.
Ne, tai tik toks daikčiukas, kurį padariau mergaitėms,
kad būtų lengviau pasiruošti mokyklai. Niekis.
Nebūk tokia kukli, gerai?
Ką išrado Konoras?
Visiškai nieko. Ir neišras.
Dar ne!
Nuodus žmonai!
Ne. Aš to nedaryčiau.
- Ką manai apie Konorą? - Nežinau.
Daugiau bendro turiu su Andžela, su kuria jis susituokęs.
Kalbant apie Andželą...
Ji mano, kad man gali pasisekti
su ta „Žvaigžde tvarkdare“.
Mamos iš tiesų ją pirktų.
Aišku, kad pirktų. Tai puikus išradimas.
- Tikrai? - Kaip maišelių segtukas.
Mes užrišdavome gumelėmis kaip barbarai.
O tada atsirado segtukų maišeliams išradėjas.
Aš vedžiau segtukų maišeliams išradėją.
Neprieštarausi, jei aš tuo užsiimsiu?
Jos kompanija remia amatų mugę Šimtmečio parke,
ji galėtų skirti man kioską.
Taip, žinoma.
- Tikrai? - Juokauji?
Jei tau tai suteiks laimės,
pirmyn. Turi tai padaryti.
Gerai.
PO PUSĖS METŲ
„RYKLIAI“
Štai kodėl išradau „Žvaigždę tvarkdarę“.
Žvaigždės kampai yra personalizuoti skirtukai
visoms užduotims, kurias vaikai turi atlikti
prieš išeidami iš namų ryte.
Taip, ant stalo priešais jus turėtų būti pavyzdžių.
Tai kokia esmė?
Ant jų užklijuojate mažas etiketes?
Taip, tėvai su vaiku gali nuspręsti, kokios yra konkrečios užduotys,
jūs jas darote kartu.
Negaliu patikėti, kad mamą rodo per TV.
Sem! Tas maistas - rykliams.
Maistas skirtas visiems.
Tada atnešk ir man.
- Rykliai kalba su mama. - Atsiprašau.
Nors vieną pardavei?
Nuo tada, kai prieš pusmetį pradėjome verslą savo svetainėje,
pardavėme apie 2 000 vienetų.
Tik 2 000 per pusmetį?
2 000 žinant, kad namuose auginu vaikus.
- Turiu tris vaikus nuo... - Taigi, esi mama visu etatu?
Taip. Mudu su vyru Neitu turim tris gražias dukras.
Kaip ruošiesi valdyti įmonę?
Negali turėti vaikų, juos prižiūrėti ir būti generaline direktore.
Kevinai, gal ji turi auklę.
- Moterys nuolat tą daro. - Tiesa.
- Ar turi auklę? - Auklės neturime.
O tavo vyras?
- Taip. Jis? - Neitas?
Taip.
Aš jo neklausiau,
- bet, žinoma. - Sekundėlę.
- Palaukit. Jis čia? - Taip.
Atveskite jį.
- Jūs rimtai? - Taip.
- Ar jis čia? - Jis gale su mūsų vaikais.
- Aš ne... - Jei norit sandėrio
- ir įmonės... - Gerai.
- Noriu. - Ir einam...
- Einam? Kur... - Taip, išeinam.
- Tėti? Kur eini? - Tėti? Kur eini?
- Bet... - O Dieve.
- Atveskit jį. - Taip galima?
- Turim pamatyti. - Tikrai?
Taip. Štai ir jis. Ateik.
- Štai ir jis. - Štai ir jis.
Jis tik dairosi.
- Manau, jis... - Jis aklas?
Jie nori pasikalbėti.
Gerai. Sekundėlę.
- Pasitraukiu. - Ką? Kodėl?
Jis laiko spurgą! Liurbis!
Ten nebuvo...
- Ten nėra šiukšliadėžės. - Gali užbaigti.
Spurgos nebėra.
Nebėra.
- Gerai. - Ką, juokaujat?
Traukiuosi. Atleiskit.
- Traukiuosi. - Ir aš.
Žmogau.
Nereikia to matyti.
- Atleisk. Labai atsiprašau. - Niekis.
Neitai, kai nurysi, papasakok
apie save. Kuo užsiimi?
Aš „Toyota“ pardavėjas.
Gerai.
Geriausias pardavėjas savo salone.
- Tikrai? - Taip.
Sunku tuo patikėti.
Nekreipk į juos dėmesio.
Keite, tikrai manau, kad turi gerą idėją.
Todėl pasiūlysiu tau 100 000 dolerių
už 20 proc. kompanijos dalį...
- Gal juokaujat? - O Dieve!
Aš nejuokauju.
- Lore. - Aš ja tikiu.
Tai priklauso nuo vieno, Neitai.
Tu turi atsiprašyti iš darbo,
kad galėtum užsiimti vaikais,
o Keitė užsiimtų verslu.
Taip, žinoma. Galėčiau.
Tikrai?
Taip. Kodėl nustebai?
Nes ji žiūri į tavo dideles, kvailas akis
ir galvoja, kokia tai bus katastrofa.
Čia pokštas? Vienas vaikų neauginai.
Maniau...
Leidžiama kalbėti pasitraukus?
Gal duokit mums minutėlę pasitarti?
- Atsiprašau. - Dėl ko čia tartis?
Pakalbėkite tarpusavyje.
- Ką manai? - Daryk.
- Tikrai?
- Beprotybė. - O tu? Darbas?
- Titulas? - Viskas gerai.
Tau tai taip svarbu.
Aš visus ženkliai lenkiu. Galiu metams išeiti.
Gal pasikviestum į pagalbą mamą?
Keite, neskambinsiu mamai.
Kas čia tokio sunkaus? Aš galiu.
Galėčiau nudirbti 80 % tavo darbo, tai daug.
80 %? Aiškiai neįsivaizduoji, kiek aš dirbu.
75 %.
Dabar ne laikas. Galėčiau atlikti 75 %...
Bent žinai mūsų skalbinių ploviklį?
Nesvarbu. Kertu, kad jo jau turime.
Moki prisijungti prie mokyklos tėvų portalo?
Kalbi apie burtininkus?
Portalų nebūna, Keite.
Ką jis galėtų taip ilgai aptarinėti?
Tik dvi sekundes.
- Taip. - Klausyk, tai ne visam laikui, gerai?
Tai kol įsuksi verslą.
Turi manimi pasitikėti.
Aš galiu.
Susitarėme?
- Lore. - Taip.
Aš sutinku.
Ne!
Turbūt gerai.
Sveikinu!
Aš taip džiaugiuosi!
Manau, bus puiku.
- Ačiū. Labai ačiū. - Nėra už ką.
- O Dieve! Ačiū. - Bus puiku.
- Ir tu? Taip pat sveikinu. - Taip. Dėkoju.
Linkiu sėkmės.
- Gerai. Tai ne operacija... - Gerai.
Bet esu dėkingas.
- Taip. Ačiū. - Gerai.
Sėkmės, bičiuliai!
Jums jos prireiks.
O Dieve.
Kodėl taip nerviniesi?
Tai smagu.
Aš džiaugiuosi.
Pietų Korėja labai toli,
o aš nebuvau atskirai nuo vaikų ilgiau nei dieną.
Dvi savaitės.
Tarsi susprogdinčiau namą.
Žinau.
Gali nutikti daug blogesnių dalykų.
Neabejoju, visus išbandysiu.
Mielasis, gal pradėk ruošti pusryčius,
pažadinsiu mergaites.
Primink, kiek turime vaikų? Pamirštu.
Anądien mačiau vieną mažą.
Kada ji atsirado?
Gerai, susitvarkysiu. Pusryčiai.
Paprasčiausias dienos valgis.
Spėju, spagečiai būna čia.
Juokų darbas.
Taip.
Nagi. Pralįsk.
Nesvarbu.
Daugiau kalcio.
Skrebutis.
Sulūžęs!
Puiku.
Viso.
Kaip darydavo piligrimai.
- Nesirenk kaip aš. - Aš pirma apsirengiau!
- Tu visada kopijuoji mane! - Ne, nekopijuoju!
- Tiesiog pasakyk, kad nori būt manimi. - Nenoriu.
Pusryčiai ant stalo.
Taip, aš nevalgau kiaušinienės.
Ką? Maniau, tu mėgsti kiaušinienę.
Mėgau gal prieš mėnesį, tėti.
Dabar jos nekenčiu.
- Man patinka kiaušinienė. - Nepatinka.
Aš meluoju.
Gerai, kas jums patinka?
Bet kas, išskyrus kiaušinienę.
- Rūgštūs saldainiai. - Salotos.
- Takai? - Saldainiai.
- Sušiai. - Taip! Sušiai!
Bet kokie saldainiai.
- Žinoma, Sem. - Taip.
Tėti, ar tu dabar mama?
Taip, aš jūsų motina.
- Galim tave padažyti? - Taip!
Pažiūrėsime.
Tu tikrai tam pasiruošęs?
- Turiu omeny, su mumis nelengva. - Taip.
Pirma, man nepatinka, kad jūs tą žinot.
Ir, antra, aš jūsų tėtis.
Nesu svetimas. Tik...
Truputį užtruks, kol priprasiu prie ryto rutinos.
Mano ryto rutina gana paprasta.
- Aš tik išgeriu kavos. - Negeria.
- Taip. - Saldainiai.
- Nesakyk, ką darau. - Visad.
- Tu taip užknisi. - Saldainiai.
Sem su Greise nebevalgo kiaušinių.
Ką tik apie tai kalbėjome. Skrudintuvas sugedo.
- Ką? - Žiauru. Žinau.
Dažnai jį naudosiu.
Sugedo ar išjungtas?
Nesu mechanikas, bet atskiriu gedimą.
Gal dribsnių?
- Taip! - Ne.
O gal avižinių dribsnių su vaisiais?
- Gerai... - Nagi.
- Ne. - ...kertu, kad kažkur yra.
- Gerai. - Taip.
Gerai, mielasis. Pakartokim dar kartą.
Sem reikia paimti 14.45 val.
Hadlę ir Greisę - 15.15 val. Nebent būtų trečiadienis,
tada jos susikeičia, arba penktadienis,
kai visos išeina vienu metu.
Reiškia, kad turi paskubėti surinkti...
Vaje.
Gali susinervinti...
bet viskas bus gerai.
Gerai, ateik. Viskas čia.
Pasitikėk valdymo centru
ir puikiai susidorosi.
Būsiu atviras. Valdymo centras mane visada gąsdino.
Bet aš jį perprasiu.
Perprasi.
Šiek tiek pataisysiu. „Nakvynė“?
Ne, ačiū.
Laiko skirtumas bus 13 valandų,
tai reiškia, kad aš miegosiu
vidury jūsų dienos.
Skalbimas. Pirmiausia - rankšluosčiai,
- vėliau, atskirai, drabužiai. - Taip.
Kas dar? Reikės patikrinti
Hadlės ugnikalnį,
galimai jį perpildėme.
Tikrai reikės užmerkt
puodą kriauklėje.
Gerai. Dabar?
Ne. Dabar įpilk vandens ir išvirk.
- O paskui užmerk kriauklėje. - Gerai.
Mergaitės! Vaikeliai mano!
Labai jūsų pasiilgsiu.
- Gali tėtis vietoj tavęs vykti į Korėją? - Ne.
O kur nors kitur?
- Aš stoviu čia pat. - Aš grįšiu
jums nespėjus pasigesti. Pažadu. Ateikit.
Mes visi mirsime.
Pataisiau skrudintuvą!
- Viso. - Viso.
- Smagiai praleisk laiką. - Aš jus myliu.
Visai nesijaudink.
Kai grįši, namus rasi tokius, kokius palikai.
Tėti, durys užrakintos. Turi raktus?
Ne. Tiesiog mojuokit.
Įkelsime Sem pro langą iš kitos pusės.
Taip!
Didžiojo Nešvilio geriausias „Toyota“ pardavėjas Neitas Vilkoksas
Gerai. Kurią išleisti pirmą?
Tėti, tu važiuoji net ne į tą pusę.
Ne į tavo mokyklą?
Į nė vienos iš mūsų mokyklą.
Pala. Nežinai, kur mūsų mokyklos?
Ne, žinau, kur jūsų mokyklos.
Žinau, kur jos, bet dėl viso pikto įsijungsiu GPS.
Visos garsiai pasakykit savo mokyklos pavadinimą.
Galim vietoj to pažaisti lazeriais?
Ne! Sakyk mokyklos pavadinimą arba paskambinsiu mamai į oro uostą.
Tai paskambinsi mamai
ir prisipažinsi, kad nežinai mūsų mokyklų
vietos ir pavadinimo?
Taip. Man nerūpi, kad sugadinsiu nuomonę apie save.
- BLE-FUO-JI. - Ne.
Ne. Skaičiuoju iki trijų.
Kas nors pasakykit savo mokyklos pavadinimą.
Vienas,
- du... - Surinkau numerį.
- Ką? Ne! Sem, duok telefoną. - Iš tikrųjų jungia!
- Jungia! - Sem, padėk ragelį.
- Aš tik... - Tu - ką, tėti?
Ne! Aš tik...
- Pasakyk! - Tėti. Pripažink.
Ne, aš tik...
Lazeriniai žaidimai!
- Atsargiai. - Žiūriu.
- Tučtuojau grąžink. - Neturiu.
- Sem! - Pasakyk! Tu...
Gerai! Puiku, aš tik blefavau!
Taip ir žinojau!
- Padėk ragelį! - Tėti! Atsargiai!
Sveiki. Kaip sekasi? Jau pasiilgote manęs?
Vest Kornerso „Toyota“
Ką čia veiki?
Tik primenu sau, kad kažką dar sugebu.
Pastebėjau, kad mano nuotrauka dingo.
Čia darbuotojų nuotraukos, o tu nebe darbuotojas.
Denai, aš neišėjau. Man atostogos.
Esu tai girdėjęs.
Manau, tau reikia išsiaiškinti savo prioritetus.
Išsiaiškinau. Mano vaikai.
Puiku, skaudu girdėti, kai pasakai tą garsiai.
Nagi, žmogau. Jei turėtum vaikų, suprastum.
Aš turiu vaikų.
- Ką? - Turiu penkis vaikus.
Bet darbe apie juos nekalbu.
Iš kur gavai vaikų?
Ar tas tipas prie tavęs kimba?
Kas nutiko tavo marškiniams? Aptaškė išsiveržęs ugnikalnis?
Taip, būtent taip ir nutiko.
Būtum atsidūręs ligoninėje. Ugnikalniai labai karšti.
Kas čia?
Dabar Peitonas mano dešinioji ranka, Neitai. Štai kas čia.
Negali išeiti su įmonės nuosavybe.
Jį padovanojo Denas.
Nieko asmeniško, tokios taisyklės.
- Biče. - Ką? Aš taisyklių nekuriu.
Tu - pamainos vadovas. Tai ir yra tavo darbas.
Dabar jis mano.
- Tau per karšta? - Ne.
Pats tas.
Geriausias PASAULIO PARDAVĖJAS
Peitonai, nereikia.
Čia tavo patikėtinis?
Pats geriausias.
Ar jūs atsakote už kiaušinius?
Ne, bet kartais užsuku į kiaušinių skyrių.
Puiku. Galiu paklausti?
- Žinoma. - Čia daugybė kiaušinių,
man reikia šiek tiek jų nupirkti šeimai,
kuriuos man rinktis?
Kokio tipo kiaušinių ieškote?
Normalių. Tokių, kuriuos valgys mano vaikai.
Šie laisvėje augintų vištų.
- Laisvėje. - Juose yra
dvigubai daugiau omega-3.
Labai daug...
Daugiau omegos nei maniau.
Matau, čia rašo „laisvai laikomos“,
o apačioje - „laikomos ant kraiko“.
Tai koks skirtumas?
Tie yra laisvai laikomų vištų, o tie - laikomų ant kraiko.
Įdomu.
Tarkime, nemoku pagaminti kiaušinių.
Ar yra jau pagamintų?
Yra vietų, vadinamų restoranais.
Gerai, Petai. Tavo tonas man nepatinka.
Žinau, daug klausinėju apie kiaušinius,
juk neišvarginau tavęs, ką?
Nes man reikės tavęs ir pieno skyriuje.
Nekantrauju sužinoti, ką reiškia „Laktai“.
Labas, mama, tiesiog paskambinau.
Norėjau...
Pagalvojau, nežinau, gal norėtum atvažiuoti.
Mergaitės norėjo, kad tau paskambinčiau. Jos tavęs pasiilgo.
Jos ir sako: „Taip, gal ji atvažiuotų ir pernakvotų.“
Vieną ar dvi naktis.
Daugiausia dvylika, trylika. Daugiausia trylika.
Žinai, pagyventum Sem kambaryje
arba Hadlės, arba mano, aš ne...
Jetau, žmogau!
Kas ten padėjo rankšluostį?
O Dieve!
Ką...
Sveiki?
Sveiki, pone. Ar kalbu su šeimos galva?
Ne, jos nėra namie. Bet kas ten vyksta?
Kyganas Džounsas. „Kygano stogai ir plytelės“.
Jūsų žmona skambino paklausti, kada galiu
pakeisti jūsų stogą,
ir pagalvojau, kam skambint
ir pasakyti, kad galiu,
jei galiu parodyti, jau užlipęs ant stogo?
Gerai. Keitė viską žino?
Galite pats patikrinti mano „Yelp“.
Turiu 5 žvaigždutes ir vieną neigiamą atsiliepimą,
parašytą buvusios žmonos.
Ji sakė, kad mano įrankių darbui negana.
Gerai. Taip, žmogau.
Puiku.
Taip, turbūt tu pasamdytas.
Ką? Tikrai?
Žinai ką? Gal reiktų jai paskambinti...
Metas paimti iš mokyklos!
- Velnias! - Galėsit manimi didžiuotis.
Taip, gerai padirbėjai. Pasimatysime rytoj, gerai?
Puikiai padirbėjot, vaikai. Palauksime, kol ateis tėvai.
- Šiandien gerai padirbėjai! - Labas.
- Labas! - Sveiki. Atėjau paimti Sem.
Ponas Vilkoksas.
Aš įpratusi matyti Keitę.
Priprasite prie manęs, nes jos jau nebėra, suprantat?
Nes ji Pietų Korėjoje! Dirba. Taip. „Rykliai“.
Ji gyva. Taip. Atleiskit.
Turite minutėlę pasikalbėti?
Aš prisidirbau?
Sem kaskart, pamačiusi bendraklasius, juos apkabina.
- Gerai. - Ir taip visą dieną.
Gerai. Pakalbėsiu su ja ir, taip, liepsiu liautis.
- Ačiū. - Ne. Tiesą sakant,
jos amžiuje, jei liepsite liautis, ji gali užsispirti.
Turime pasirūpinti
tinkamai parinkti žodžius.
Tinkamus žodžius.
Gal norėsite užsirašyti.
Užsirašyti.
Norėčiau supažindinti jus
su „sutikimo burbulo“ sąvoka.
Įsivaizduokite, kad kiekvienas vaikas gyvena savo burbule.
Jie gali paliesti tai, kas jų burbule
nieko neatsiklausę,
- bet jiems reikia leidimo, taip... - Gerai.
...įžengti į kito vaiko burbulą.
- Pakartokite pirmą dalį. - Kurią?
- Pradžią. - Pradžią?
Taip, pradžią ir visa kita.
Gerai.
Kas negerai?
Viskas gerai?
Eiverė su Triša mokėjo parašyti „čihuahua“, o aš - ne.
Dabar moki, taigi...
O jei nemokėsiu kitų žodžių?
Man reikia daugiau mokytis.
Gerai. Kur tavo sesuo?
Turbūt bando patraukti Brajeno dėmesį.
„Brajeno“?
Kas tas Brajenas?
Greise!
Labas. Čia tavo tėtis!
Čia tavo šeima pikape! Mes gyvename tame pačiame name!
Neprisiminiau, ar prisimeni.
Dieve! Tėti! Tikrai to reikėjo?
Taip. Nežinojau, kaip kitaip...
Kas tas Brajenas?
Tas, kuris jai patinka.
Dėl jo ji pradėjo skusti kojas.
- Hadle! - O Dieve.
Ką? Skuti jas kas vakarą.
Kas vakarą?
Mama skuta dukart per metus.
Tėti, aš alkana. Galime pavalgyti?
Jūs visos norit valgyti dar kartą? Maniau, jau viskas.
Gal Brajenas turėtų ateiti pavakarieniauti.
- Žinai ką, Sem? - Ne!
- Brajenai! - Ne!
- Baik! - Brajenai!
- Pica atvažiavo. - Labas, žmogau.
Štai prašom.
Jau sumokėjote programėlėje...
Taip. Ateinančias porą savaičių dažnai matysimės.
Tai mieliausias dalykas, kurį dėl manęs kas nors yra padaręs.
Iki.
Labanakt.
Gerai, Sem, metas miegoti.
Tuoj, tik apkabinsiu antrąkart.
Antrąkart apkabinsi.
Žinai, ką?
Greitai pakalbėkim.
Aš peršoksiu į kitą klasę?
Ne. Nepanašu. Gal net teks pakartoti kelis kartus.
Gausiu arklį?
Manei, kalbėsim apie tai?
Kaip čia pasakyti?
1 burbulas vienam vaikui. NEIK Į KITĄ burbulą.
Neglėbesčiuok vaikų mokykloje.
Bet aš myliu savo bendraklasius.
Žinau, kad myli.
Tai puiku. Tiesiog kitaip jiems tą parodyk.
Gerai.
Gerai. Žinai, ką?
Tu mano favoritė.
- Žinau. - Labanakt.
Labanakt.
Hadle. Išjunk ekraną.
Ką? Ne, aš tik pasišviečiu rašybos korteles.
Žinoma.
Labanakt.
Tik pažiūrėk, kaip kovoji už pirmą vietą.
Vakarėlis su vaikinais? Taip,
tėtis neleistų jo surengti. Gal juokauji?
Greise. Prašyčiau išjungti telefonus.
Turbūt žinau, kas trečioji favoritė.
Dar trylika dienų.
„Naktiniai darbai“?
Ką?
Reikėjo jį užmerkti.
Dieve.
Pusė dviejų nakties. Jetau.
Ar čia automatinė plovykla, apie kurią nežinau?
Labas!
Labas, mažuti. Kaip sekasi?
Puikiai. Taip. Pasamdžiau stogdengį.
Puiku. Kurį?
- Kurį? - Kurį stogdengį?
Paskambinau visiems geriausiems,
kad pasiūlytų geriausią kainą.
Dar paskambinau savo draugo pusbroliui
Kyganui, nes jo kaina tokia žema,
kad numuščiau kitų.
Tai ką išsirinkai?
Taip, neprisimenu jo vardo.
Bet jis buvo geras.
Stogas atrodo neblogai, žmogau.
Labai ačiū, kad tai sutvarkei, mielasis.
Turbūt važiuoji paimti mergaičių?
Taip, važiuoju. Dabar pat!
Gal nuvežtum šakutes, kurias palikau mašinoje?
Ačiū, myliu.
Myliu. Pistacijos?
Kas per...
Tėti!
- Ką tu darai? - Aš miegojau
ar bent bandžiau.
Kodėl sofa neišsiskleidžia?
Nes ne visos sofos išsiskleidžia.
Ką veiki čia? Aš skambinau mamai.
Taip, ji kruize.
Atvažiavau padėti.
- Tikrai? - Taip.
Taip. Kai tik baigsis siesta.
O varge.
Vienkartinės šakutės
Atsiprašau. Žinote, kur dėti šakutes?
Neitas Vilkoksas. Keitė sakė, kad dažniau tave matysime.
Kaip laikaisi, širduk?
Laikausi, suprantat?
Keitė paliko man daug darbų.
Namuose iš esmės darbo stovykla.
Visi tie purškikliai.
Po kriaukle vaizdas lyg „Baskin-Robbins“.
„Baskin-Robbins“.
Vieną panaudojau. Su užrašu „universalus“.
Nieko neišvalė. Turėjo užrašyti „jokios naudos“.
Jokios naudos.
O Dieve.
- Iš ko mes juokiamės? - Konorai,
regis, esi nebe vienintelis tėtis mokykloje.
O šitas - šmaikštuolis.
Neitas?
Labai šmaikštus.
Kalbėk, bet be purslų, supranti?
„Be purslų“.
Tėti?
Maniau, kad lauksi mašinoje.
Ar neišėjai su megztiniu?
Ką?
- Ne. - Gerai.
Norėjau jį užsivilkt.
Būtų buvę gėdinga.
Koks džiaugsmas.
Tikrai dar pasimatysime.
- Gerai, malonu. - Malonu susipažinti, Neitai.
- Ačiū. - Mano pirmas juokingas tėtis.
Neskaldo nevykusių pokštų.
Neitai.
Kas čia buvo?
Užvežiau šakutes.
Ne dėl šakučių. Kalbos su mamomis.
Jei turi kažką atvežti mamoms, atvežk man.
Aišku? Atvežk man.
- Aš nunešiu joms. Aišku? - Gerai.
Žinai, jei nori pabendrauti,
nebendrauk su mamomis. Bendrauk su šiuo vyruku!
Nes aš tau rašiau žinutes. Gavai?
Ne. Negavau.
Negavai nė vienos mano žinutės?
- Ne. - Dauguma „perskaityta“.
- Tu tą matai? - Taip,
pasikeičia spalva.
Nemanau, kad gavau.
- Tikrai? - Taip.
Galiu pamatyti?
Parodyčiau, bet telefonas giliai, taigi...
Tik duok žinią. Galėtume išgerti net šįvakar. Susisukti.
- Susisukti? - Supešim suktinę.
- Ką? - O čia daugiau neik.
Gerai?
Mano mamos nėra tavo mamos.
Didžiojo Nešvilio NAUJASIS geriausias „Toyota“ pardavėjas
Ką?
Padėkit!
Taip. Iš esmės
visi šie žmonės padeda su „Žvaigžde tvarkdare“.
- Mes... - Tėti! Mama fabrike!
- Ką? - Taip.
Testuojame skirtingas plastiko rūšis
žvaigždės korpusui.
Tuoj ateisiu.
Kalbi pietų korėjiečių kalba?
- Tiesiog korėjiečių, tėti. - Jiems - ne.
Velnias, komanda juo labai džiaugėsi.
Geras bandymas!
Tėti, kas pusryčiams?
Pica.
- Pusryčiams? - Tiesiog užsipilk pienu.
Neitai, galim pasikalbėti asmeniškai?
Taip, pajuokavau. Maniau, kad išjungiau garsą.
Patapšnojai mamos šalmą, tėti.
O Dieve.
Tik noriu pasakyti, kad gerbiu tavo
- sveikus pusryčius... - Žinau.
- ...bet, žinai... - Ne. Viskas gerai.
Norėjau paklausti, kaip tau sekasi.
Puikiai.
Sekasi puikiai. Yra valdymo centras ir...
Dėl manęs nesijaudink.
- Mums čia viskas gerai. - Tikrai?
Nes žinau, kad sunku. Žinai, mes apsiprantam su nauju vaidmeniu.
Aš neapsiprantu su nauju vaidmeniu.
Aš tik saugau tavo vaidmenį, tiesa?
Tiesa. Taip. Turbūt turėjau omeny...
Ne. Žinau, ką.
Tik kol kas.
Tik kol kas. Taip.
Gerai. Mielasis, manęs laukia 25 žmonės.
- Turiu eiti. - Manęs irgi laukia 25 žmonės.
- Gerai. - Žinai, vaikai. Aš tik...
- Tik dar dvi dienos, Neitai. - Gerai. Taip.
- Gerai? Myliu. - Dar dvi dienos.
Taip. Gerai. Aš tave myliu.
Gerai, išvažiuoju! Tavo mama grįžo iš kruizo.
Pirmąsyk matau tave pabudusį
nuo atvažiavimo.
Džiaugiuosi, kad padėjau.
Paskambink, jei ko nors prireiks.
Neradau Keitės. Perduok jai, kad atsisveikinau. Gerai?
- Rimtai? - Suvalgysiu naminio maisto.
Damos, manau, žinome, kodėl mes čia.
Mes gausime arklį?
Pasikalbėsime apie rankšluosčius.
Tiksliau, kodėl aš kiekvieną dieną
nešioju 50 kg rankšluosčių 40 laiptų į viršų ir žemyn?
Hadle, kiek jų sunaudoji per dieną?
- Vieną. - Įdomu. Gerai.
Greise, kiek tu?
- Vieną. - Taip pat vieną.
- Sem? - Aš nesu naudojusis rankšluosčiu.
Ką? Ji net nesinaudoja rankšluosčiu.
Taigi mūsų namas visą dieną stebuklingai generuoja šlapius rankšluosčius.
Gerai. Dar nebaigėme apie tai kalbėtis.
Gerai, kiek iš tikrųjų naudoji?
- Aštuonis. - Aštuonis?
Labukas, partneri!
Turbūt nepyksi. Truputį pasiankstinom.
Turiu eiti šokti su mamomis.
- Ką? - Mamų vakaras mieste.
Norėjau tapyti ir gurkšnoti vyną, bet pritrūko balsų.
Ką? Neatšaukei mūsų nakvynės?
Ne, atšaukiau. Nuėmiau lapelį nuo kalendoriaus.
Gerai, bet ar paskambinai tėvams?
Net nežinau draugų vardų,
tai iš kur žinočiau, kas jų tėvai?
Džeinė atvažiavo!
- Dar viena? - Labas, Džeine.
Nemoku rengti nakvynių.
Mama nepaliko man jokių užrašų dėl nakvynės.
Tai nakvynė. Ne raketų mokslas.
Paspragink joms spragėsių ir leisk padaryti tau makiažą.
- Taip! - Pričiupkit jį, mergaitės.
- O Dieve, taip! - Pasilinksminkit!
- Trys, du, vienas! - Du, vienas!
- Kas, tėti? - Baikit. Tai...
Jūsų mama taip daro?
Taip. Matei jos nosy plaukų?
- Nuolat. - Ne, nes nežiūrėjau.
Pažiūrėk. Labai glotnu.
Gerai, tiesiog ištrauksim, taip?
Vienas ir viskas. Baigta. Gerai?
- Gerai. Jau? Pirmyn, tėti. Du, vienas! - Jau? Trys, du, vienas!
- Ne. Žinot, tai beprotybė. - O Dieve!
- Nagi! - Jūs visos trenktos.
- Tu taip užknisi. - Gyvensiu taip amžinai,
- jie tiesiog iškris... - Gerai.
- ...kai iškris. - Baik.
Pone Vilkoksai, štai ką pasakysiu. Štai čia.
Tarp mūsų kalbant, darau tai nuolatos.
Taip, bet tavo nosy ne miškas, Džeine.
- Palauk, filmuoji? - Pradedam.
Ne. Žiūrėk į viršų.
Ir veiksmas!
Labai atsiprašau, p. Vilkoksai.
Niekas dar taip nekraujavo.
Džeine, nesijaudink. Atleisk, kad rėkiau.
- Niekis. Kitą kartą pavyks! - Gerai.
- Kokia gėda. - Žinau. Žiauru.
Biče, tave sumušė?
Ar normalu, kad stogdengys eitų į vidų
ir dirbtų naktį?
Taip, geram stogdengiui normalu.
Klausyk, nenoriu šniukštinėti, bet viršuje per vieną
iš didžiųjų skylių girdėjau, kaip vaikai pykstasi.
Didesnių skylių?
Negaliu tau aiškinti savo proceso, Neitai.
Aišku? Jūsų namuose yra tarpusavio santykių problemų.
Taip, pas mus nakvynė.
Tai ne šiaip nakvynė, Neitai! Tai mergaičių nakvynė.
Klausyk, turiu penkias seseris. Mergaitės daro psichologinę žalą.
Gali suremontuoti stogą.
Negali suremontuoti prisiminimo, kai draugas pasako,
kad tavo akys yra per arti viena kitos.
Lyg ir tylu.
Tyla prieš audrą.
Kai jos nutyla, tada tampa bjaurios.
Turi ten užlipti ir sugalvoti grupinę veiklą,
kol jos nepradėjo viena kitos apkalbinėti.
Ne. Manau, kad perdedi.
Dieve, pavėlavom.
- Ką man daryti? - Eik ten ir sustabdyk, kol dar
nepadaryta neatitaisoma žala.
Ne aš ten einu. Ten eina Keitė.
Aš lieku čia ir gaminu ledų desertus,
o jos ateina, kai nustoja verkti.
Šįvakar Keitės neturi.
Nei ledų.
Turėjau patikrinti jūsų šaldiklį... dėl stogo.
- Baik, ne, tu... - Jis baigiasi „e“.
Dieve, tu tokia dramatiška.
Kaip jums čia sekasi?
Negalime draugauti.
Giliai įkvėpkime.
Hadle, kas nutiko?
Rašybos konkursas!
Ką? Aš ne... Nutiko rašybos konkursas?
Ne! Tas konkursas griauna mūsų gyvenimus.
Ir mus supriešina.
Tik apie jį ir galvoju.
Prisitryniau pūsles nuo kortelių.
Išgirdusi žodį sakau jį paraidžiui.
J-Į. Jį.
Suprantame, kad rašybos konkursą
laimės tik viena.
O likusios nebedraugausime,
liūdėdamos dėl pralaimėjimo.
Mergaitės, dėl to susipykot?
Dievulėliau.
Mergaitės,
turiu jums puikią naujieną.
Niekam nerūpi rašybos konkursas.
- Ką? - Ką jis kalba...
Taip, varžytis smagu,
ir laimėti smagu. Žinoma.
Bet ar ant darbo stalo laikau
rašybos konkurso prizus?
Tėti, nesi laimėjęs rašybos konkurso.
Net jei ir būčiau, nelaikyčiau jų ant stalo,
nes tai būtų kvaila.
Mes daug mokėmės, pone Vilkoksai.
Tai puiku. Tai nuostabu.
Bet vertinti save pagal šį konkursą...
yra kvaila.
- Tėti, tai ne... - Kvaila?
Kvaila.
Parodysiu. Pasakykite žodį.
Patikėtinis.
Nesu tokio girdėjęs.
Neįsivaizduoju, kaip jį rašyti. Jūs žinote, kaip?
PA-TI-KĖ-TI-NIS.
Nieko sau. Skiemenuojat geriau
už suaugusį žmogų, turintį namą.
Nesvarbu, kas gaus prizą. Jūs visos laimėtojos.
Ir panaudosite savo dideles gudrias smegenis,
kad vieną dieną gautumėt gerai apmokamus
darbus ir galėsit pirkti...
- Gerai, tėti, gali eiti. - Gerai.
Labai atsiprašau.
- Viskas gerai. - Galim draugauti.
Bus tiek daug rašybos konkursų.
Mergaičių nakvynė. Visai lengva.
Sem.
Kodėl tu šlapia?
Turėjau išvaryti savo kumelę.
Tu neturi kumelės.
Jau nebe.
Ji gėrė iš mano akvariumo.
Palauk, tu gėrei vandenį iš savo akvariumo?
Dabar jaučiuosi geriau.
Nežinau, kaip Keitė susitvarko.
Paimk jas. Nuvežk jas. Vėl paimk.
Jokio laiko sau.
Kaskart, kai einu į tualetą, Sem kalbasi su manimi per duris.
Negaliu pamiegoti.
„Spotify“ vis rekomenduoja mamų tinklalaides.
Skauda kojas. Skauda nugarą.
Džinsai netinka, tik pažiūrėk į mane.
Kemšu nesustodamas.
Net nesu alkanas, bet ryju.
Aš nesutvertas tokiam gyvenimui, Piteri. Nesu Konoras Ešfordas.
Aš „Toyota“ automobilių pardavėjas.
O koks pardavėjas, jei nepardavinėja?
Tu primeni mano tėtį.
Koks jis?
Nežinau. 10 metų jo nemačiau.
Bet prieš palūždamas,
kai paliko mane prie tos užkandinės,
jo veidas atrodė lygiai taip pat kaip tavo.
- Ačiū, Piteri. - Nėra už ką.
Tau nereikia pristatinėti picų?
Kas nutiks? Jie mane atleis?
„Ne. Turbūt turėsiu užsiregistruoti su nauju el. pašto adresu.“
Visą kompaniją valdo robotas.
Nori spurgos?
Ne. Mane dėl spurgos sugėdino per nacionalinę televiziją.
Biče, ten... Ten buvai tu?
Man patinka tas vaizdo įrašas.
Laiko spurgą! Spurgą!
Biče, koks pažeminimas.
- Laiko spurgą. Liurbis. - Gana. Įjunk kitą.
Ir veiksmas!
Biče, čia irgi tu!
Kaip jis ten pateko?
Kas galėjo pamanyti? Algoritmas turbūt mūsų klausosi.
Neblogai.
- Mamyte! - Labas, mažute.
Štai ir ji. Labas.
Mama! Pagaliau!
Labas.
- Aš tik šildžiau orkaitę. - Pasiilgau jūsų!
Labas.
Džiaugiuosi, kad grįžai.
Mama, po tavo išvykimo
- mūsų drabužiai kvepia kitaip. - Kaip kitaip, blogai?
Jie kvepia tavimi.
Man atrodo, tai gerai.
Mano odos tipas pasikeitė iš mišraus į riebų,
nes kas vakarą valgome picą.
Valgome ne tik picą.
Tiesą sakant, šįvakar
kepu lazaniją. Taip, atsiprašau.
Puiku. Dar angliavandenių.
Aš puikiai praleidau laiką.
Reikia naujo makiažo. Naujų odos priemonių.
- Apie tai pakalbėsim. - Iš naujo.
Galiu nusinešti daiktus į viršų? Parvežiau jums lauktuvių.
- Lauktuvės! - Kur jos?
Dabar džiaugiatės.
- Kur jos? - Neužgrobk.
Dabar primeni man mano mamą.
Gerai biče. Tiesiog duok lazaniją.
- Viską apžiūrėkit. - Ačiū.
Maniau, kad viskas bus gerai,
bet viskas sekasi taip gerai.
Jau turime platinimo tinklą.
Lorė mano, kad būsiu jos „Scrub Daddy“.
Taip. Nežinau, ką tai reiškia,
bet skamba šauniai.
Vaje!
- Viskas gerai? - Taip.
Ne, man viskas gerai. Nuolat taip nutinka.
Tikrai?
Taip, nutinka.
Kas man skambina?
Lorė.
Labas, Lore.
Taip.
Negali būti!
Jie išleis „Žvaigždę tvarkdarę“ mėnesio pabaigoje.
- O Dieve! Šaunu. - Mama, nuostabu! Šaunuolė.
Gerai.
Dar dvi savaites?
Ką?
Tikrai? Ką tik grįžau namo pas šeimą.
- Ką? - Ne. Aš...
Aš suprantu.
Atsiprašau.
Žinoma. Taip, žinau.
Tegul tavo asistentas atsiunčia skrydžio informaciją,
ir pasimatysime rytoj.
Gerai. Iki.
- Vėl išvyksti? - Ką? Mama?
- Bet ką tik grįžai. - Žinau.
Juk ką tik grįžai.
Stipriai tave apkabinome sugrįžimo proga.
Nebūtume taip stipriai apkabinę,
jei būtume žinoję, kad tik užsukai.
Nenoriu išvykti.
Tikrai ne. Tiesiog privalau. Ir...
Šį kartą tik į San Fransiską. Ir tik dar dviem savaitėms.
Ar tikrai? Žinai...
Nežinai, kaip tas kelias savaites
mes čia gyvenom, tai...
Žinau, kad sunku.
Man taip pat labai sunku.
Bet tai didelė galimybė.
Tai gali pakeisti visą mūsų gyvenimą.
O jei mūsų gyvenimai ir anksčiau buvo geri?
Tėti!
- Nagi, tėti. Nagi! - Tėti!
- Sutvarkysiu. Viskas gerai. - Tėti.
- Kaip garsiai. - Viskas gerai.
Viskas gerai.
Gerai.
Viskas gerai.
Klausyk...
Ką nors sugalvosime, gerai? Tai puiku.
- Ačiū. - Tikrai puiku.
Taip, tikrai.
Žinot, ką?
Korėjoje nupirkau vieną daiktą,
kuris, manau, padės lengviau tvarkytis.
Skaitmeninis kalendorius.
Čia yra ateities valdymo centras.
Šaunu.
O čia geriausia dalis.
Argi ne miela?
Kalendorinė katė!
Taip, dabar galiu paleisti kalendorių
- iš bet kur. - Jėga.
Galiu kasdien siųsti žinutes, įkelti sveikus receptus, papildomus darbus.
Jums patiks.
Ačiū.
Turbūt likome vienos.
Trys našlaitės.
Neišsiskalbia.
Dieve...
Tu neskalbi mūsų drabužių.
Hadle, kodėl tu apačioje?
- Greise! Sem! Čionai! - Baik. Nešauk jų.
- Ateikit. Greitai! - Neikit!
Tėtis išpurškia mūsų drabužius kvepalais
ir sudeda atgal nešvarius.
Todėl ir kvepiu mama?
- Ne. - Nesuprantu.
Tu nuolat čia skalbi.
Taip, nes nuolat skalbiu rankšluosčius!
Matėt? Pažiūrėkit.
Jie nesibaigia. Jūsų mama sakė juos skalbti pirmiausia,
o aš neprieinu prie drabužių.
Kas čia vyksta?
- Tėtis neskalbia mūsų drabužių. - Gerai. Viskas.
Pripažinkim faktus.
- Tu pabaisa. - Tapom šlykščiomis.
Jūsų mamos sistema neveikia.
- Mamai veikia. - Taip, nes mama yra mama,
o aš ne mama, aišku?
Maniau, kelias savaites galėsiu ja pabūti.
Patikėkit, beveik pavyko.
- Ne. - Sakiau „beveik.“
Toli gražu.
Buvo neblogų momentų.
- Mačiau, kaip verki spintoje. - Klausykit,
mamos sistema tiko jūsų mamai.
Kol tai buvo laikina, maniau, tiesiog pabūsiu ja.
Bet akivaizdu, kad tai ne laikina. Mums reikia naujo plano.
Turi prasidėti nauja era.
Tėčio era!
Skamba kaip siaubinga mintis.
Kalendorinė katė!
Šitaip galima?
Taip, nes tai mano era.
Bet kaip atsiminsi mūsų grafikus?
Yra toks dalykėlis „jūs man pasakot, aš atsimenu.“
Jei pamirštu, pasakot dar kartą.
„Tėčio era“ - tai komandinis darbas.
Jei dirbsime kartu, jūs gausite tai, ko norite jūs,
o aš gausiu tai, ko noriu aš.
Tai yra, vėl užsiimsiu tuo, kas sekasi - pardavinėsiu automobilius.
Kodėl negalime atsisėsti ant dviejų kėdžių?
Pakalbėkime apie tai.
Ko mums reikia, kad susitvarkytume?
Aš noriu arklio.
Tai negali būti vienas iš tų dalykų.
Gal maisto? Namie nėra jokių vaisių nei daržovių.
Higienos reikmenų. Vakar skusdama kojas tepiau margarinu.
- Dievinu jį. - Man reikėjo pleistriuko,
tu pasiūlei lipnią juostą.
Virtuvės stalčiuje spagečiai.
Taip. Pasakykit, kur jų nėra.
Ir dar mūsų drabužiai nešvarūs.
- Taip. - Gerai.
Žinau, ko mums reikia.
Taip, parduotuvės, prekybos centro, ūkinių prekių.
Tik vienos vietos.
Vienos stebuklingos vietos su liuminescencinėmis šviesomis,
kurioje išsprendžiamos visos bėdos.
Ligoninė?
Ne. Dar geriau.
„Walmart“!
Paėmiau valymo priemonių.
Greisė - higienos reikmenys, Hadlė - maistas.
Būkime saugūs. Pasismaginkim. Vienas, du, trys „Walmart“.
Vienas, du, trys.
„Walmart“!
Atsiprašau!
Paimsiu marškinėlių ir apatinių dviem savaitėms.
O kojinių?
Kojinės neprivalomos, bet pašėlkime.
Gerai.
Kas nutiks po dviejų savaičių?
Visa tai išmesime ir pradėsime iš naujo.
Taip.
Gerai. Dabar, kai vadovauju aš, namie įvesime tvarką
kaip geriausiame automobilių salone.
Čia jūsų paskatinimo lenta.
Kuo daugiau dirbsite, tuo daugiau privilegijų.
Taip.
Visos pildysite darbų žurnalą,
užregistruosite, ko trūksta,
o aš tai nupirksiu.
Čia yra detalių ir priedų prekystalis.
ČIa laikysime plaukų gumeles
ir tai, ant ko aš užlipu.
- Gerai sakai. - Gera mintis.
Sveiki atvykę į Vilkoksų šeimos saloną.
Prašom mėgautis saldžiais, gardžiais, lengvai sutvarkomais pusryčiais.
Ir puikiai praleiskime dieną.
Geriausias TĖTIS
Užkaiskite kavą. Grįžo geriausias pasaulio pardavėjas!
Neitai, ką čia veiki?
Darau tai, ką sugebu geriausiai.
Gyvenu kaip noriu ir pardavinėju fantastiškus automobilius.
Peitonai.
Jis grįžo? Jis negali grįžti.
O kaip tavo dukros? Žmona žino, kad grįžai?
Nesijaudink dėl mano šeimos. Jomis pasirūpinta.
Galite pasirinkti kitą dainą.
Mano buvusi žmona sakė,
kad neturiu tėviškų įgūdžių.
Galit tuo patikėti?
Jei tik ji pamatytų mane dabar.
Metas atsisveikinti su rankšluosčiais.
Vien aukštos apykaklės?
Visų spalvų.
Suprantu. Tu nori atkreipti Brajeno dėmesį,
šitaip pasieksi tikslą. Reikia rengtis ne madingai.
Renkis konservatyviai.
Be to, nekreipk į jį dėmesio.
Gal net eik į klasę kitu keliu.
Gal? Gerai.
Ačiū, tėti.
Jums patiks. Gerai. Malonu jus matyti.
Tu užsidegęs, Neitai.
Tas tipas tik užėjo į tualetą.
Prilipdyk prie lentos.
Už darbo ir asmeninio gyvenimo pusiausvyrą.
Į sveikatą.
ŽENKLIAI SUTAUPYSITE KREIPKITĖS Į PEITONĄ
Gerai. Jau darosi liūdna.
Taip, Sem dar visus bučiuoja.
Ką daryt, kad NEBEBUČIUOTŲ?
Ar aš trenktas, ar 100 dolerių yra gan pigu?
Cinamonas mums kaip šeimos narys.
Jis buvo su mumis amžinai.
Jis geras arklys.
Tik po to incidento jis kaip nesavas.
Buvome mugėje,
ten skambėjo juokas, muzika.
Jis šiek tiek nesusivaldė,
- užvirė jovalas... - Penkiasdešimt žalių ir sutarta.
- Gerai. - Puiku.
Ar čia...
Taip. Jei pažadi nebebučiuoti
visų vaikų mokykloje,
Cinamonas bus tavo.
Bučiuosiu tik Cinamoną.
Gal palaukime sekundėlę. Garsiai netriukšmauk
ir gal siųsk jam oro bučinius. Taip tinka?
- Ačiū, tėti. - Nėra už ką.
Rimtai?
Ji mokykloje nieko nebeglėbesčiuoja ir nebebučiuoja?
Šaunu. Turbūt mano kalbos apie burbulą suveikė!
Ką? Taip galima?
Gerai. Viso.
Žmogau.
Dievulėliau.
Nepatikėsi. Skambino Sem mokytoja,
jie svarsto perkelti ją į aukštesnę klasę.
Turėtum mums visoms nupirkti po arklį.
Neturime tiek žemės.
Tualetas vėl užsikimšo.
Tai tavo darbas?
Ne.
Panašu į serviso vadovės problemą.
Kas ji?
Sutvarkysiu. Už tai gausiu savaitės keksiukų dozę.
Šaunuolė.
Nepamiršk ant lentos užklijuoti automobilio.
Pakeliam kojas. Praleidžiam valytoją.
Beje, kada ryt vyks Metų pardavėjo konkursas?
Visą popietę. Taip. Tai labai svarbu. Taip.
Gerai, o kaip dėl Hadlės rašybos konkurso?
Jis irgi vyks po pietų. Spėsiu į abu.
Jei tu ne... Užstrigo. Gal gali paspirti?
Štai taip.
Eik, pati užsidėk automobilį ant lentos.
Tavo žodis yra „duopolija“.
Duopolija.
DU-O-PO-LI-JA.
Duopolija.
Teisingai.
Nurimkite.
Visi nurimkite. Tvarkos!
Labas.
Kita konkurso dalyvė yra Hadlė Vilkoks.
- Pone, prašyčiau. - Atsiprašau.
Kaip smagu.
Tavo žodis yra „sistemingas“.
Sistemingas.
Tau pavyks, Hadle!
- Atsiprašau. - Pone, čia rašybos konkursas.
Čia ne...
Ne tokia atmosfera. Atsiprašau.
Sistemingas.
SIS-TE-MIN-
- GAS. - GAI.
Sistemingas.
- Ji suklydo. - Teisingai.
Štai taip! Hadle!
Nagi, paplokim!
Rašyba nenuspėjama, žmogau.
- Tai buvo nerealu. - Taip.
Aš rašau ne taip.
SVEIKINAME NEITĄ VILKOKSĄ Geriausią Vest Kornerso „Toyota“ pardavėją
Regis, tavo vaikinas vėl tave paliko, Denai?
Jis turbūt dabar papildo vaikų korteles
„Dave & Buster's“ restorane.
Jis taip su manim nepasielgtų.
Tik sakau, kad jam nerūpi nei tu, nei ši vieta.
Niekada nerūpėjo.
Jis ateis.
...LĖ.
- Pagalvėlė. - Teisingai.
Denas Kur tu?
Kiek čia turų?
- Kiek turų? - Taip.
Jie tęsia, kol lieka tik vienas vaikas.
Nesi buvęs rašybos konkurse?
Kai aš mokiausi, tokių nebūdavo.
Manau, kad būdavo.
Gal tik tu juose nedalyvavai.
Tuoj atvažiuosiu
Nubėgsiu į tualetą.
- Pasaugosi mano vietą? - Saugoti?
- Taip, žiūrėk, kad niekas... - Sugrįžęs
nesėsk ten, ateik į priekį,
atsisėsk šalia savo draugo.
Susitiksime ten.
Tau čia prilipo.
Nesijaudinkite, Metų pardavėjas čia!
Gerai, Neitai!
- Mano vyrukas! - Tai aš. Jo vyrukas.
Tai nuostabu. Labai džiaugiuosi.
Pradėkim, nes turiu mažai laiko.
Kur tau reikia? Kas gali būti svarbiau už tai?
Niekur. Niekur man nereikia!
Niekur nereikia. Gerai?
Aš tik džiaugiuosi.
- Gerai. - Ramiai. Atsikvėpk.
Supažindinsiu tave su Kūl Springso salono vadybininku.
Jis nekantrauja susipažinti.
Gerai. Laukiu nesulaukiu.
- Pirmyn. - Gerai.
- Maikas Vanderholdenas. - Labas.
Ar tiesa, kad pažįsti poną Nuostabųjį?
Taip, sakiau, kad dalyvavai laidoje „Rykliai“.
Turi duoti man jo numerį.
Turiu jam pristatyti nerealų išradimą.
Taip, aš jų nepažįstu.
- Buvau vienoje laidoje. - Neslėpk nuo manęs.
Atsilyginsiu, žmogau.
Aš nenoriu atlygio.
Protingas.
Atleisk, bet neteisingai.
Pasakyk savo „Linkedin“,
per jį surasiu ryklius.
Surasi ryklius per „Linkedin“.
Neturiu „Linkedin“.
Maniau, sakei, kad jis kietas, žmogau.
- Gerai. - Taip.
- Galime pradėti? - Taip.
- Sekundėlę. - Taip, ne bėda.
Elgiesi kaip trenktas. Tik noriu paklaust, ar viskas gerai.
Aš tik laukiu kalbos. Noriu pasakyti kalbą.
- Nenoriu jos pamiršti. - Puiku.
- Gerai. - Gerai.
Labai gaila, bet neteisingai.
6 KLASĖ RAŠYBOS KONKURSAS
Taigi, liko dvi paskutinės varžovės.
Pirmoji...
Hadlė Vilkoks.
Tavo žodis yra „difterija“.
Gal galite pakartoti?
Difterija.
Štai.
Ačiū.
Neturiu daug laiko, todėl kalbėsiu trumpai.
Daug kas sako, kad tėčiai negali
turėti visko, o aš sakau, kad tai netiesa.
Taip!
Nuostabu laimėti Metų pardavėjo titulą.
Bet tikrasis prizas lauks, kai grįšiu namo,
atidarysiu duris,
iškelsiu bilietus ir pamatysiu išraiškas savo vaikų veiduose!
Gerai. Ačiū.
Argi jis ne geriausias?
Šis automobilis parduodamas.
- Kas nutiko? - Aš pralaimėjau.
Žinotum, jei nebūtum palikęs
manęs varžybų vidury.
Ruošiausi grįžti.
- Maniau, spėsiu... - Nespėjai!
Hadle, viskas bus gerai.
Bus kitų konkursų...
Man net nerūpi, kad nelaimėjau!
Aš tik norėjau, kad būtum ten.
Sakei nevertinti savęs
pagal kvailą konkursą,
bet pažiūrėk, kur esi tu.
Aš tik noriu namo.
Prašau, parvežk mane namo.
Gerai. Važiuokim namo. Kur Greisė?
Šiandien jai užklasinis mokymosi būrelis.
Kodėl aš tą žinau, o tu - ne?
Taip. Kas nutiko su „jūs pasakot, aš atsimenu“?
Eime! Paruoškime viską karaokei.
Liaukis!
Vaikai vis dar pyks ant tavęs ir vėliau!
Regis, jie linksminasi.
Pažįsti šiuos vaikus?
Gal juokaujat?
Kas čia vyksta?
Labas, Neitai. Kaip tu?
Surengei gimtadienio vakarėlį?
Ką?
Lipk į viršų.
- Greise! - Tėti?
Dar valandą turėtum švęsti darbe.
- Ką tu darai? - Atleisk.
Sugadinau „mokymosi būrelį“?
O ką tu čia veiki? Ji su aukšta apykakle.
- Nerealus megztinis. - Ką?
Dieve mano. Kokia gėda.
Greise!
Greise.
Greise!
Reikia pasikalbėti.
Neturėtum būti namie viena su vaikinais.
„Tėčio era“ reiškia ne tai.
Ne melavimą.
Ne. Nori, kad rinktumėmės trumpesnį kelią,
o pats galėtum daryti, ką nori!
Beje, tai susiję su melu,
nes mama net nežino, kad vėl dirbi!
Greise, tai net ne...
Taip. Dabar užtrenksiu duris.
Neitai, turi išeiti į lauką.
- Ne dabar. - Ne, dabar!
Kas?
Ir atsinešk kastuvą.
Vargšelis.
Vaje. Ką aš darysiu?
Negaliu leisti Sem tai pamatyti.
Tempiam jį prie kaimyno konteinerio.
Rytoj išveš šiukšles.
Rytoj veš rūšiuojamas...
- Imk už kanopos! - Imu kanopą.
Jis gyvas!
Žemyn! Būk didesnis už jį!
Ramiai!
- Ne ten! - Ne!
- O Dieve! - Ką?
Vaje, turime eiti.
- Atsargiai! - O Dieve, turim bėgti.
Greičiau.
Dievulėliau!
Nagi, Cinamone.
Ne.
Tėti, kas vyksta?
Arklys negyvas gulėjo kieme, o dabar jis gyvas!
Tėti, arkliai miega atsigulę.
Cinamone, ateik čia.
Viskas gerai, ateik čia.
Šaunuolis.
Duok ją man.
Cinamone, turiu picos.
Ateik čia, Cinamone.
Ne!
Galiu tai sutvarkyti.
Ei, Cinamone.
- Ateik čia. - Ne! Tėti! Jis pabėgs!
- Atsargiai. - Ateik.
Stok! Ne!
Ne!
Cinamone, stok!
Man labai gaila, Sem.
Tėti, atsargiai!
Ne.
Tu sveika?
- Taip. - Viskas gerai.
Arkliai, ar ne?
Galiu tai sutvarkyti.
- Labas, mieloji. - Labas.
Turiu nuostabių naujienų.
Lorė šį tą pakeitė
savo dienotvarkėje,
ji rytoj su manimi tiesiogiai transliuos iš namų.
- Tiesiogiai? Iš mūsų namų? - Taip.
Lorė mano, kad taip geriausia,
nes čia gimė „Žvaigždė tvarkdarė“.
Viskas kalendoriuje.
Taip, mačiau.
Tik rytojus užklupo netikėtai.
Gerai. Pagaliau supranti, koks mano gyvenimas.
Tik išsiurbk namus, nes nusileidžiame vidurdienį.
Taip. Tai padės.
Mielasis, ačiū, kad šį mėnesį likai namie
ir viskuo pasirūpinai.
Be tavęs nebūčiau to padariusi. Labai tave myliu.
Aš ir tave myliu.
- Gerai, iki. - Taip.
Vaje.
PRIMINIMAS 13.00 „RYKLIAI“ GYVAI!!
Vėloka, kalendoriau.
Maniau, kad visi gali gauti tai, ko nori.
Ne. Tu manei, kad tu gali gauti tai, ko nori.
Dieve, žmogau...
Taip, tik pažiūrėk. Aš net...
Ne.
Turiu tai sutvarkyti.
Tik nežinau, nuo ko pradėti.
Tada pradėk nuo to.
Manai, aš žinau, kaip sutvarkysiu tavo stogą?
Tikiuosi.
Na, nežinau.
Bet žinai, ką?
Aš ir toliau čia vaikščiosiu.
Taip, tai užtruks amžinybę.
Bus be galo sunku ir kainuos krūvą pinigų,
ir man gali nepavykti.
Bet kartais tenka daryti tai, kas sunku,
dėl tų, kuriuos mylime.
Aš irgi tave myliu?
Smagu, ką?
Maža stovyklavietė svetainėje.
Kepame zefyrus ant atviros liepsnos.
- Tai šildytuvas. - Gerai.
Zefyrai tirpsta ant kilimo.
Nesvarbu.
Šio kilimo čia neliks.
Visa tai nesvarbu.
Svarbu, kad leidžiame laiką kartu.
Tėti, namas sugriautas.
Aš neturiu kambario.
Taip. Tai blogai.
Blogiau nebūna. Aišku?
Bet mes tai išgyvensime.
Kaip išgyvena šeimos. Taip?
Klausykit, žinau, ko reikia.
- Reikia istorijos prie laužo. - Prie šildytuvo.
Gerai. Istorija prie šildytuvo.
Tai tikrai įvyko. Gerai?
Tai nutiko seniai.
Buvo toks namas kalnuose.
Šeima sėdi svetainėje.
Jie pažiūri pro langą ir pamato lokį.
Mielą lokį.
Ir jie apsidžiaugia.
Tik kaskart priartėjęs
lokys padidėja.
Vis didėja ir didėja.
Tada jie supranta, kad tai nėra mielas lokys.
Tai grizlis.
Jis užeina į namą ir pradeda viską draskyti.
Daug baisiau už arklį.
Taigi, jis eina ir viską drasko.
- Šeima įstrigusi. - Visi išgyveno?
Ką? Taip...
Taip. Ne. Ateik čia.
Taip. Ne.
Visi išgyveno. Visi.
Niekas neišgyveno.
Jie negalėjo išgyventi.
- Lokys... - Girdėjau.
Kaip tai girdėjai?
Aš... Gerai.
Žinojau, kad iš tikrųjų taip nebuvo.
Tu teisi.
Taip nebuvo.
Gal galiu tik pasakyti...
kad jūs, mergaitės, esate nuostabios?
Man labai gaila, kad viską sugadinau.
Kaip suprasti? Nupirkai man arklį.
Taip.
Bet tik todėl, kad nekalbėjau apie asmeninę erdvę ir burbulus.
Ką?
Taip, reikia tai išsiaiškinti.
Hadle, vaje,
neturėjau išeiti iš rašybos konkurso.
Tai buvo, kaip tu pasakytum,
NE-TLEI...
Bandai pasakyt „neatleistina“?
Taip. Tu tokia protinga.
Ir, Greise,
negaliu net pykti už tai, kad surengei vakarėlį.
Nereikėjo.
Bet tu tik sekei blogu mano parodytu pavyzdžiu.
Nesu toks tėtis, kokiu noriu būti. Aišku?
Ir taip yra dėl to, kad niekad nesistengiau.
Mylėti jus tris buvo labai lengva.
Maniau, kad to užteks.
Bet neužtenka.
Reikia daug dirbti.
Tai tikras darbas.
Jūsų mama visada tai žinojo.
Ji tave nudės.
Taip.
Na...
Ne, jei viską sutvarkysiu.
Kaip tai padarysi?
Aš esu pardavėjas.
Parduosiu.
Padirbėsiu taip, kaip dar gyvenime nedirbau.
- Labas. - Ko nori?
Noriu paprašyti didelės paslaugos.
Patekau į bėdą.
Žinau, kad darbe ne visada sutariame,
ir gerbiu tave,
nors gal manai, kad negerbiu
dėl visko, ką prikalbėjau darbe.
Bet nepagarba yra pagarba.
Tai tas pats žodis.
Tik priekyje turi „ne“.
Bet „ne“, jei jį nuimsi...
Turime...
Pagarbą. Ir tai...
Ko tau reikia?
Man reikia pasiskolinti tavo namą. Tik rytojui.
O mainais
atiduosiu tau savo „Titan“ bilietus.
Tikrai?
Taip.
Nemaniau sulauksiąs tokios dienos.
Neitai, žinau, kad tau buvo sunku
surasti drąsos tai pasakyti.
Mačiau, kaip repetuoji per saugos kamerą.
Tik tikras vyras prašo pagalbos.
Toks sąžiningumas ir pažeidžiamumas
įkvepia, žmogau.
Ačiū.
Noriu tau padėti.
Man palengvėjo, žmogau.
Psichas!
Nagi. Neužverk žaliuzių.
Nagi!
Peitonai, man reikia tų bilietų.
Peitonai!
Man reikia pasinaudoti tavo namais.
- Ką? - Neturiu laiko aiškinti, biče.
Laikyk tai atlygiu
už vaikų viešbutį pas mane.
Atleisk. Kalbi apie nakvynę?
Nesivelkime į detales, gerai?
Supranti, kaip bjauriai su manim elgeisi?
Neatsakei nė į vieną žinutę,
kurią tau siunčiau.
Vėl pakviečiau tave žaisti diskgolfą. Nieko.
Joga su ožkomis, jokio atsako.
Todėl ne, tu nesinaudosi namu.
- Ką? - Nėra jokio namo.
- Ką? - Taip.
Atsiprašau.
Ką?
Noriu su tavim pabūti.
Žinai, esame du tėčiai namuose.
Turime daugiau bendro nei galiu įsivaizduoti.
Tu rimtai?
Visiškai.
Nes niekas iš kitų tėčių niekada su manimi nebendravo.
Kertu, kad ne...
bet aš nesu kiti tėčiai.
Galiu paspausti tau ranką?
Žinoma, turbūt.
Geras jausmas.
Aukštas širdies ritmas 125 DPM
Ne.
O Dieve.
Leisiu pasinaudot namu.
Ačiū, bičiuli.
Vaje.
Gerai, dėmesio.
Mūsų laukia paprastas iššūkis.
Turim šį namą paversti panašiu į mūsų,
kad mamos transliacija praeitų sklandžiai.
Tėti! Atsibusk.
Aš klausiausi. Tik užsimerkiau.
Kodėl tu čia? Parašiau mamai, kad ateitų.
Ji atsiuntė mane. Sakė, gal kažko išmoksiu.
Kad ir ką tai reikštų.
Gerai.
Mano planas - penki paprasti žingsniai, reikalaujantys tobulo bendradarbiavimo.
Pirmas žingsnis, perėmimas.
Turime užtikrinti,
kad mamą ir Lorę iš oro uosto
paimtų mūsų kontroliuojamas automobilis.
Damos, gal norėtumėte pistacijos?
Antras žingsnis, suklaidinimas.
Turime nukreipti filmavimo grupę ir atsiųsti juos čia.
Ieškote Vilkoksų?
Jie persikraustė, bet galiu duoti adresą.
Trečias žingsnis, apgaulė.
Turi atrodyti, kad mes gyvename Konoro namuose,
o tai reiškia, kad reikia mūsų nuotraukų,
daiktų ir bendro netvarkos lygio.
Ketvirtas žingsnis, meilė.
Tai labai svarbu, mergaitės.
Noriu, kad vaidintumėte prieš kameras.
Palaikysiu neįkyrų akių kontaktą.
Iki transliacijos pabaigos pasieksime penktą žingsnį.
Laimingą pabaigą.
Mama grįš namo,
pamatys, ką padarėme, kad jos svajonės išsipildytų.
Ir viskas bus gerai.
„Žvaigždė tvarkdarė“ išpopuliarės...
Palaukit, kodėl aš ten?
Ką?
Gal man tik pasirodė.
- Tiek to. - Gerai. Manau, viskas.
Pirmyn!
Ką gi, bičiuliai, sveiki atvykę į Našvilį.
Netrukus visus pristatysime prie vartų.
Prie nusileidimo tako spūstys,
bet gera žinia, šiandien atskraidinsime jus anksčiau.
Parašysiu vairuotojui
- ir pranešiu. - Puiku.
Gerai. Visiems puikiai sekasi!
Ar tai bus nufilmuota?
Mano plaukai, tėti.
- Tai šlykštu. - Mažiau kalbų, daugiau kalimo!
- Gerai! Mums puikiai sekasi! - Kur radai
šią nuotrauką? Ji net ne iš svetainės.
Ar labai stengeisi...
Ar čia atrodo per gražiai?
Na, tau.
Žinai ką? Tu teisi.
Konorai, turi spagečių, kuriuos galėtume išbarstyti ant grindų?
Kodėl ji daro naujas skyles sienoje,
bet nenaudoja senų?
Drauguži, tą jau aptarėm.
Kur „Žvaigždės tvarkdarės“?
Turiu nulėkti namo.
Piteri!
Tėti, paėmei jas?
- Lėktuvas atskrido anksčiau. - Ką? Anksčiau?
Jos per anksti!
Aš oro uoste pasiklydau.
Buvau prie Išvykimo,
nes pamaniau, kad pro ten žmonės išeina.
Kol grįžau,
jos jau išvažiavo.
Tėti, jos važiuoja į mūsų namus.
Turi jas sustabdyti.
Užkirsiu joms kelią.
Ne, neužkirsk.
Sulauk šviesoforo.
Negirdžiu tavęs, sūnau.
Per daug užsiėmęs gelbėjimu!
Žmonės čia keistai vairuoja.
Gerai. Aš jas sustabdysiu.
Jei nepavyks...
Aš tave myliu, sūnau.
Tu mane myli?
Tėti, tai nėra taip svarbu! Nereikia!
Tėti!
Tėti, tu sveikas?
Tėti?
Ne, viskas gerai. Pasimatysime namuose.
Tėti? Palauk. Ką tu...
Volteri?
Keite!
Kas būtų pamanęs?
Aš net...
- Pažįsti šį vyrą? - Taip, čia mano uošvis.
Kodėl užkirtai mums kelią?
Keite, tiesą sakant, avarijoje
visada kaltas iš galo važiavęs vairuotojas.
Čia už tai, kad prilipai prie uodegos.
Tai grįžai namo.
Taip, važiavome į namus ir...
Aš irgi ten važiuoju.
Aš jus pavešiu.
Ne. Negalim išvažiuoti iš avarijos vietos.
Į avariją pateko jūsų mašina.
Mano mašinai viskas gerai.
Gerai. Lik čia. Aš tuoj grįšiu.
Taip.
Ką...
Neitai, kas atsitiko?
- Kur tu? - Atsiprašau.
Gavau užsakymą, o savaitgalį pardavinės „Bonaroo“ bilietus,
man reikia šiek tiek užsidirbti.
- Ką? - Biče, rimtai?
- Kalbu telefonu. - Man dabar reikia važiuoti.
Piteri? Turiu važiuoti dabar! Piteri!
Taip! Nagi! Taip!
Atsiprašau!
Nemanau, kad jis pažįsta šviesoforą!
„Tądien gimė „Žvaigždė tvarkdarė.“
Buvo pradėta...
Leikvud Springsas?
- Palauk, Volteri, ne čia... - Sustojam? Žinau.
Mašiną paliekame įvažiavime. Kaip visada.
Kiek laiko tavęs nebuvo?
Neitas puikiai padirbėjo.
Reikėjo matyti, kaip jis atnaujino namą.
Truputį netikėta, bet tau patiks.
Gerai, damos.
Atvykome. Misija įvykdyta.
Nesinervink.
Jei šiandien parduosime 5 000 vienetų,
iki mėnesio pabaigos atsidursi parduotuvėse.
O jei ne,
svarbiausia, kad liks geri prisiminimai.
Gerai, damos.
- Leiskite padėti. - Ačiū.
Sveika atvykusi, ponia Rykle.
Volteri, kas čia vyksta?
Nesijaudink. Neitas viską paaiškins.
Puiku. Kur Neitas?
Atlekiam!
Atsargiai! Nemokame sustoti!
Neitai! Vaje...
Neitai!
Dievulėliau! Tu sveikas?
Taip. Sveika sugrįžusi namo.
Sveika sugrįžusi namo?
Kieno čia arklys?
Kodėl mes Konoro namuose?
Dieve, turėjau su juo susitarti.
Sakykime, mūsų namas nėra paruoštas filmavimui.
Ne. Pasakykime daugiau.
Geriau nereikia. Tiesiog eikim į vidų ir nusifilmuokim.
Ne, Neitai, kas nutiko mūsų namui?
Gerai.
- Aš grįžau į darbą. - Ką?
Paskui nupirkau Sem arklį.
Nupirkai jai arklį?
Nes ji glėbesčiavo ir bučiavo vaikus,
teko nupirkti arklį.
Tada pamaniau, kad arklys nudvėsė.
Bet arkliai miega gulėdami.
Sužinojau... Aš to nežinojau.
Tada arklys sugriovė namus.
Tiesiog viską išspardė. Viską sudraskė.
- Vaikai sveiki? - Ne, vaikams viskas gerai.
Stogui - ne. Stogas įgriuvo.
- Įgriuvo? - Bet tai kita...
Tai nesusiję su arkliu. Jis tiesiog įgriuvo.
Taigi, yra didelė tikimybė, kad aš...
sugrioviau mūsų gyvenimus.
Keite. Pasiruošusi?
Taip. Gal duotumėt minutėlę?
Gerai.
Neitai, kaip tu galėjai?
Daviau tau tiek šansų pasakyti, kaip viskas yra iš tikrųjų,
o tu man nuolat melavai.
Manei, kad nesužinosiu?
Ne. Klausyk, turi manimi pasitikėti.
Neleisiu, kad tavo svajonė žlugtų čia,
kvailuose Konoro Ešfordo krūmuose!
Turi tiesiog nueiti į vidų. Prašau, eikim į vidų...
ir leisk tau parodyti, ką mes su vaikais dėl tavęs padarėme. Gerai?
Einu į vidų...
bet mes dar nebaigėme.
Žinau.
Gerai.
Padarykime tai.
Manau, kad pavyko.
Atrodai matyta. Iš kur aš tave pažįstu?
Dalyvauju laidoje „Rykliai“.
Ne, ne iš ten.
Sveiki visi.
- Mama! - Mamyte!
Sveikos, mažylės, pasiilgau jūsų.
Labas.
Kas?
Ji tiesiog nustebo, kad nesugrioviau namų,
kol ji buvo išvykusi.
Atrodo, visi esame čia.
Pradėkime tiesioginę transliaciją. Nagi.
Gerai.
Štai čia gimė „Žvaigždė tvarkdarė“.
Taip, teisingai.
Sėdėjau čia, ant savo mėgstamos kėdės,
žvelgiau į savo mėgstamiausią...
mėgstamiausią kaminą.
Pamenu, galvojau,
kad turi būti geresnis būdas viską suorganizuoti.
- Būtent. - Taip.
O ką jūs, panelės, galvojat apie mamos išradimą?
Naudoju jį kasdien. Labai padeda su namų darbais.
Padeda man prisiminti nekišti rankų prie kitų.
Labai gerai.
Padeda man prisimint tinkamai apsirengti į mokyklą.
Puiku.
Keite, žiūrovams labai patinka!
- Tikrai? - Taip, labai gerai!
Trys išauklėtos dukros
ir vyras, kuris neįtikėtinai gerai...
Palaiko akių kontaktą?
- Būtent. - Taip.
Aš esu „Toyota“ pardavėjas, geriausias regione, bet...
- Puiku! - Kas čia?
Konorai, ką šie žmonės veikia mano namuose?
Gal juokauji? Biče, nepasakei jai?
Maniau, būsi baigęs. Ji mane nudės.
Kodėl ji pasakė, kad tai jos namai?
Nes čia mano namas, lėlyt. Čia mano namas.
Kas čia vyksta?
Pavėlinkit transliaciją!
- Neitai... - Tėti, transliuoja gyvai.
Gerai. Iškirpkit tą dalį. Iškirpkit visa tai.
Atsiprašau. Lore.
Čia ne mūsų namai.
- Negaliu meluoti, Neitai. - Bet aš galiu.
Sveiki. Čia mūsų namai.
Neitai. Ne. Viskas baigta.
Viskas baigta.
Gerai.
Vaje.
Čia ne jūsų namai?
Ne.
Ne. Atsiprašau.
Klausykit...
- Rykle... - Tiesiog Lorė.
Iš tiesų mūsų namai virto negyvenamu šiukšlynu.
Maniau, galiu padaryti tai, ką darai tu.
Tu tą darei taip lengvai,
bet tai nėra lengva. Tai labai sunku.
Be galo sunku.
Amen.
Matyt, visada rinkdavausi lengviausią kelią.
Bet per šias 12 valandų
dirbau taip, kaip dar nesu dirbęs.
Net atidaviau „Titan“ bilietus, kad viską sutvarkyčiau.
Atidavei savo bilietus?
Aš jų nenusipelniau. Supranti?
Maniau, kad man tereikia būti maitintoju.
Bet tas mėnuo namie su mergaitėmis
buvo geresnis
už visus pasaulio bilietus.
Juokingiausia...
kad bandžiau būti tavo versija
ir taip susimoviau,
kad, regis, tapau geresne savęs versija.
Jėzau, paskambinsiu buvusiai žmonai.
Žinai, ką? Tau patiks.
Aš net panaudojau „Žvaigždę tvarkdarę“,
kad suorganizuočiau šią beprotybę.
Nes net toks tėtis kaip aš gali panaudoti
„Žvaigždę tvarkdarę“ beprotiškam planui sukurti.
Bet nenoriu būti tas, kuris jums tą pasako.
Paklausykime mano gražios ir protingos žmonos Keitės.
Paaiškink jiems.
Gerai. Taip.
Eikite paskui mane, parodysiu „Žvaigždę tvarkdarę“.
Žiūrovai kraustosi iš proto.
Jums pavyko.
Ateikit čia.
Negaliu patikėti. Aš toks laimingas.
Didžiuojuosi jumis.
Vaje, pažiūrėkit į mus.
Galiausiai sulaukėme laimingos pabaigos.
Greičiau nei Kyganas sutvarkė mūsų stogą,
bet aš visai neblogai išdailinau namus viduje.
Tikrai negaliu padėti?
Ne. Sakiau, kad susitvarkysiu.
Galiu įžengti į tavo burbulą?
Visada. Ateik.
Nori man padėti dažyti?
- Taip. - Eikš. Gerai.
Pradėk čia.
Štai taip. Aukštyn ir žemyn.
Mes net leidome Kyganui pastatyti reklamą užsakymams gauti.
Daugiau darbo jis negavo.
Mes to nesitikime, bet ženklą pastatėme.
Išėjau iš „Toyota“ užsiimti „Žvaigždės tvarkdarės“ prekyba.
„TENESIO TITANAI“
Dabar aš Keitės dešinioji ranka.
Buvau ir anksčiau.
Na, suprantat.
Pagaliau radome tinkamą darbo ir asmeninio gyvenimo pusiausvyrą.
Dabar esame visi kartu, kaip šeimai ir dera.
Sem.
Saldainiai! Duok man!
Jų turi užtekti iki antro kėlinio pabaigos.
Hadle, daržovės.
Tikrai nenori bulvyčių?
N-E.
Spragėsiai Greisei ir...
- Brajenui. - Ačiū.
- Ačiū, pone Vilkoksai. - Taip.
Gerai, mielasis.
Taigi, Hadlei kitą antradienį
regioninis rašybos konkursas.
O Sem jodinės Cinamonu.
Galėčiau nueiti pas Hadlę, jei nori...
Ne, aš pasimokiau.
Daugiau niekada nepraleisiu nieko, kas susiję su rašyba.
Nebent tai žodis, kurio nežinau,
- o tokių yra daug. - Puiku.
Ponios ir ponai,
prašau pažvelgti į ekraną.
Šiltai pasveikinkit Vest Kornerso
geriausią metų „Toyota“ pardavėją...
Na štai.
...Peitoną Maharą!
Taip, jis to nusipelnė.
Spėju, raumenukai pripildė kišenes.
Tu esi mano Metų pardavėjas.
Tavo vienintelis pardavėjas.
Be to, šios dienos rungtynėse dalyvauja vietinė išradėja ir verslininkė,
neseniai pasirodžiusi „Rykliuose“.
Yra daug būdų atsidurti ekrane.
Ką?
Prašau, paplokite „Žvaigždės tvarkdarės“
išradėjai Keitei Vilkoks!
Tai mano mama!
Prašom ant scenos, Neitai Bargeci!
Mano tėvelis, Neitas Bargecis!
- Bučkiai visoms! - Ne! Tėti, baik!
Man patinka turėti mergaitę. Pažįstu tik mergaičių pasaulį.
Jai bus 45-eri, o aš sakysiu: „Leisk mums gyventi kartu. Leisk.“
Mes pasamdėme rangovą. Rangovo darbas yra puikus.
Nes gali sugriauti kažkam gyvenimą ir išeiti.
Saugokis!
Jei ką nors pasamdom ką nors sutvarkyti,
jis tikrai nedirba visą dieną.
Labas, mieloji. Viskas gerai. Taip, tai tik... mūsų durų kamera.
Netikras pavojus. Aplink bėgiojo gyvūnai.
Arklys. Arkliai.
Skunsas. Vamzdžiadantis. Karališka kobra.
- Ocelotai. Kulkšnys. - Ką? Ne.
Voverės. Voverės bėgioja.
- Dabar poravimosi sezonas, taigi... - Dabar ne poravimosi sezonas.
Turi ten užlipti ir sugalvoti grupinę veiklą.
Atsiprašau.
Išnešame šiukšles... vieną dieną. Kurią, nežinau, bet yra diena.
Pala, šiukšlių diena!
Žinau, kad pamiršom jas išvežti prieš kelias savaites.
Toks stresas galėtų sugriauti šeimą.
Palaukite!
Visą savaitę: „Visi valgykite iš saujos.“
„Šiukšles kiškite į kišenes, parsineškit namo.“
Neturi to daryti.
Man per karšta, atsiprašau.
Man per karšta.
Yra laisvėje auginamų vištų ir nelaisvėje.
Laisvėje auginamos vištos vaikšto kur nori.
Aišku, ne parduotuvėje. Parduotuvėje jos negyvos.
Bet jos vis tiek turi pomėgių sąrašą ant pakuotės.
Žmona paprašė nupirkti kiaušinių. Tai beprotybė.
Rinkdamasis pieną atsijungiau. Negaliu išsirinkti ir kiaušinių.
Sužinojau, kad arkliai atsigula pamiegoti. Aš to nežinojau.
Jis gyvas!
Žmogau, kertu, kad apie tai negalvoji, kai perki arklį.
Tai didžiulis padaras, dvesiantis tavo kieme.
Negali jo nuspirti į mišką.
Baik!
Nueinu į priekį, sakau: „Išgersiu šaltos kavos su grietinėle.“
Ji: „Su grietinėle?“ Aš: „Taip.“
Ji vėl pakartojo: „Šalta kava su grietinėle?“
Tada turėjau paklausti: „Kas vyksta?“
Nespėjus paimti kavos, ji grįžo su purškiama grietinėle.
Pažvelgiu žemyn,
o ji ima purkšti plaktą grietinėlę ant mano šaltos kavos.
Sakau: „Tai šitaip mane supratai?“
„Gal prašyčiau šaltos kavos su plakta grietinėle?“
„Manai, esu keistuolis?“
- Sakei, užpurkši man daugiau. - Gausi daugiau.
Mes buvome maitintojai.
Nufilmuota.
Labai ačiū, kad atėjote.
Man tai be galo daug reiškia.
Vienos iš geriausių mano žiūrovių.
Ačiū... Negaliu atsidėkoti.
Čia mano vyrukas!
Negaliu atsidėkoti. Buvote neįtikėtini.
Labai ačiū!
Subtitrus išvertė Sandra Siaurodinė