Imaginile de arhivă sunt reale, filmate în Al doilea Război Mondial.
Au fost restaurate și colorate.
22 IUNIE FRANȚA CAPITULEAZĂ
7 SEPTEMBRIE ÎNCEPE BLITZUL ASUPRA LONDREI
LONDRA BOMBARDATĂ
7 DECEMBRIE ATACUL DE LA PEARL HARBOR
JAPONEZII NE ATACĂ
5 IUNIE 1944
Sunteți carne și…
Ați ajuns pe plajă? Terminat.
Winston?
Nu te culci?
Winston?
Îți dai seama că, până să te trezești…
20.000 de tineri…
și-au pierdut viața?
CHURCHILL LA RĂZBOI
Nu ne vom preda niciodată.
Operațiunea Overlord a fost un eveniment important și o datorie.
ÎNCHIDEREA RINGULUI
Costul îngrozitor dat de viața și sângele oamenilor
pierdute în marile lupte din Primul Război Mondial
mi-a rămas întipărit în minte.
Gallipoli îl bântuia pe Churchill. Campania a fost un fiasco.
Pe măsură ce Operațiunea Overlord, Ziua Z, se apropia tot mai mult,
începuse să se teamă că va fi o baie de sânge
și se angajase la ceva ce urma să fie un dezastru.
Ca să funcționeze, Operațiunea Overlord trebuia să fie o forță zdrobitoare.
COASTA FRANȚEI
Oricât de puternică ar fi furtuna de la zidurile fortăreței,
bătălia aceasta, până la urmă, în ciuda perfidiei inamicilor noștri,
va duce la o victorie importantă pentru Reich.
Germania încă domina în Europa.
Marea Britanie, SUA și aliații lor
trebuiau să preia controlul pe malul european
și să elibereze Europa de Vest.
ANGLIA MAI 1944
Sudul Angliei a devenit o vastă tabără militară,
plină de oameni antrenați, instruiți și nerăbdători
să se lupte cu germanii de peste ape.
Churchill a vrut mereu să revină în forță pe continent într-o zi,
dar nu voia s-o facă prea devreme.
Voia să treacă la acțiune
doar în momentul în care era sigur de succes.
Nu puteau face asta doar pe jumătate, fiindcă nemții ar fi putut câștiga.
Dar era cauza atât de importantă, încât să justifice pierderea de vieți?
Cred că Winston Churchill a ajuns la concluzia că era.
Inamicul urma să afle că pregăteam o mare invazie.
ÎNCHIDEREA RINGULUI
Am ascuns locul și data atacului,
să-i facem să creadă că aterizam în altă parte, în alt moment.
Nu aveau multe opțiuni. Calais era o alegere logică.
Fiind cel mai apropiat loc de Anglia,
nemții sigur ar fi crezut că acolo vor debarca Aliații,
dar a fost aleasă Normandia.
Erau șanse mai mari să ajungem la țărm, deoarece Calais era bine apărat.
În război, adevărul e atât de valoros…
ÎNCHIDEREA RINGULUI
…încât trebuie protejat prin minciuni.
Au pus la punct o diversiune, numită Operațiunea Bodyguard.
Voiau să-i deruteze, ca să nu se poată apăra.
Churchill avea o minte activă.
Îi plăceau mult intrigile din aceste comploturi.
Agenți dubli britanici le spuneau tot felul de prostii nemților
și inventau minciuni legate de locul și data invaziei.
Cel mai bun general american, Patton, era în sudul Angliei, cu o armată falsă.
Erau doar tancuri gonflabile și avioane din lemn de balsa.
Concentrări de trupe simulate, flote de nave false
și activitate wireless crescută au fost folosite ca metode.
Gen. Eisenhower a condus invazia din Normandia.
El fusese la comanda debarcării în Africa de Nord.
A fost și comandantul superior al invaziei din Sicilia,
așa că avea deja experiență.
Din perspectiva lui Eisenhower,
Marea Britanie trebuia să fie trambulina pentru eliberarea Europei.
Churchill trebuia să se înțeleagă bine cu Eisenhower,
dar și invers.
Politicul și armata interacționau aici.
Sigur au existat tensiuni.
Churchill se considera lider militar,
dar nu era la comandă.
În acel moment, deja își făcuse contribuția.
Eisenhower încerca într-un fel să-l dirijeze pe Churchill.
Dar nimeni nu era capabil de asta.
Nu e ușor să ții în frâu o personalitate ca a lui Churchill.
„Decizia a fost luată, dle premier. Lăsați-ne să acționăm.”
Simțeam că eram la apogeul războiului.
Se apropia Ziua Z și tensiunile creșteau.
Eisenhower amenința că renunță
pentru ca președintele Roosevelt să fie de partea sa
și să nu urmeze planurile lui Churchill.
Roosevelt îl asculta pe Eisenhower,
așa că Churchill a trebuit să-l asculte pe Franklin D. Roosevelt.
În acel moment, americanii conduceau operațiunile.
Marea Britanie nu mai era partener strategic major în război
și SUA începuse să ia deciziile.
La începutul războiului, putem spune
că Roosevelt îl admira pe Churchill.
Era omul care-l înfrunta pe Hitler
și devenise o persoană renumită.
Dar forța imensă a armatei SUA
făcea ca Churchill să devină un partener inferior.
Când plănuiau Ziua Z în mare secret,
Churchill a spus că vrea să fie prezent acolo.
Un om care trebuie să joace un rol în luarea deciziilor dificile de război
are nevoie de împrospătarea aventurii.
Are nevoie și de confortul
că, deși trimite mulți oameni spre moarte,
poate împărtăși cumva riscurile cu aceștia.
Toată viața a vrut mereu să fie în mijlocul acțiunii.
I se trage din tinerețe. Îi plăcea să lupte.
Chiar îi plăcea pe câmpul de luptă.
Probabil că adrenalina acumulată în timpul petrecut în Africa de Sud
nu i-a scăzut deloc.
6 IUNIE 1944 DIMINEAȚA ZILEI Z
Vreau acolo!
Ar trebui să fiu la bordul navei când începe focul de baraj.
E cea mai mare invazie din istoria lumii, iar eu sunt blocat aici.
E numai vina regelui.
Mă tem că sunt de acord cu regele.
Țara nu-și permite să-ți pierzi capul de la vreun proiectil rătăcit.
- Deja îți pierzi mințile. - Dar să nu intervină!
N-a fost doar el. Nici Eisenhower n-a vrut să mergi.
Dar regele s-a asigurat, nu?
Am dreptul să merg dacă vreau,
dar știa că nu-mi permit să refuz o cerere regală.
Dacă înseamnă ceva pentru tine,
mă bucur că nu ești pe un crucișător bombardat.
Să zicem că totul merge prost.
Dacă am judecat greșit? Dacă nu ajungem la țărm?
Dacă ne zbatem pe plajă luni de zile, ca la Gallipoli?
- Trebuie să fiu acolo! - Serios, Winston, pentru ce?
Vei fi un spectator.
E nevoie de tine aici, cu oamenii.
Fiii, soții și tații lor sunt acolo.
Cine altcineva să le vorbească?
Ai un răspuns la orice.
Sper că nu rechiziționezi un vas spre Franța îmbrăcat așa.
Aș putea, dacă aș vrea.
Mulțumesc!
Mă duc în Camera Hărților. Sigur știu ei ceva.
Vă puteți imagina că gen. Eisenhower nu-și dorea
ca premierul Angliei să fie în pericol, urmărind acțiunea.
A avut loc o corespondență incredibilă între el și regele George al V-lea,
când regele a fost nevoit să-i dea ordine
pe care Churchill a trebuit să le respecte.
ZIUA Z 6 IUNIE 1944
6 iunie 1944 a fost cea mai importantă zi din secolul 20.
Democrația atârna de un fir de ață.
Un băiat bun de la brutăria Catskill…
Churchill are o experiență personală cu aceste operațiuni.
Dacă merge prost, nu vor mai avea multă vreme o a doua șansă.
Orice e posibil.
Își făcea griji pentru, cum spunea el, „floarea tinereții britanice și americane”
care avea să moară pe coasta Franței,
umplând valurile de sânge.
Bătălia care a început acum
va crește constant în amploare și intensitate în următoarele săptămâni,
și nu voi încerca să speculez în privința cursului ei.
A ÎNCEPUT INVAZIA EUROPEI
Emoțiile erau mari pentru debarcările din Franța,
despre care toți știau că erau în desfășurare.
Au urmat atacuri aeriene intense. Aveau multe nave de asalt.
Soldații erau instruiți.
S-a făcut tot posibilul pentru ca Ziua Z să aibă șanse de reușită.
Datorită diversiunii,
nemții nu știau din ce parte și când vor fi atacați.
Aliații au preluat controlul asupra capului de pod
înainte ca naziștii să reacționeze.
Au presupus că vor avea pierderi semnificative pe plajă.
De fapt, în ciuda luptei aprige, mai ales pe plaja Omaha,
una dintre plajele americane, debarcarea a mers bine.
Aliații și-au adunat forțele acolo, urmând să se extindă curând.
Ziua Z a avut un succes răsunător.
În prezent, subestimăm succesul Zilei Z.
Un obstacol în Normandia, în 1944, ar fi putut prelungi considerabil războiul
și ar fi dus la sfârșitul administrațiilor lui Churchill și Roosevelt.
După invadarea Normandiei, Churchill s-a dus la fața locului.
Churchill voia să fie aproape de acțiune, desigur, ca întotdeauna.
Nu putea sta departe de asta.
A mers să-i felicite pe comandanți,
inclusiv pe generalul Montgomery, principalul comandant britanic.
Montgomery era orgolios,
dar nu cred că lui Churchill îi păsa
de orgoliul celor inferiori lui.
Odată, Churchill i-a oferit de băut lui Montgomery.
Montgomery, care nu bea, i-a spus: „Nu beau și nu fumez. Sunt sănătos 100%.”
Churchill i-a răspuns: „Beau și fumez. Sunt sănătos 200%.”
E un exemplu clar
al firii combative și competitive ale lui Churchill.
6 IUNIE 1944
ALIAȚII PORNESC DIN FRANȚA SPRE CONTINENT
TANCURILE ARMATEI SUA LA PARIS INAMICUL E ÎNCERCUIT
25 AUGUST 1944
Parisul a fost eliberat.
Parizienii au venit să-i întâlnească pe eliberatori.
Mai mulți americani decât britanici luptau în vestul Europei.
Ca urmare, Churchill simțea că-i e subminată autoritatea.
Mă cert cu americanii…
SCRISOARE CĂTRE CLEMENTINE
…doar când nu ne oferă șanse egale pentru a cuceri gloria.
Mereu mi-am dorit să rămânem egali,
dar cum poți face asta împotriva unei țări puternice,
cu o populație de trei ori mai mare?
Cei care se află la conducere sunt cei mai puternici.
Iar Dwight Eisenhower a fost generalul
care a eliberat Europa din ghearele lui Hitler.
Poate pentru că eram cea mai tare țară din lume.
Când Aliații au început să elibereze Europa în 1944,
Winston Churchill a aflat despre Auschwitz.
Ministerul de Externe
și niște fugari polonezi au adus veștile din vest.
Către domnul ministru de externe.
CĂTRE ANTHONY EDEN
Fără îndoială, e cea mai mare și îngrozitoare crimă comisă vreodată
în toată istoria lumii.
Și a fost pusă în aplicare prin mașinării științifice.
Trebuie să facem declarații publice,
pentru ca toți cei implicați să fie vânați și uciși.
Mulți l-au criticat pe Churchill că n-a făcut mai mult
când devenise clar
că lagărele de concentrare nu erau doar degradante,
niște locuri umilitoare, cu sclavi,
ci locuri de execuție în masă.
S-a auzit despre asta la începutul anilor '40.
Întrebarea era ce puteau face.
Mulți au susținut bombardarea lagărelor de concentrare,
pentru a-i elibera.
Churchill i-a spus lui Anthony Eden ministrul de externe:
„Trimiteți Forțele Aeriene și spuneți că eu am ordonat.”
Se gândea la asta.
Dar precizia era o problemă. Poți bombarda camere de gazare?
Ar ajunge să bombardeze cazărmile și să ucidă deținuții evrei?
Pentru a pune capăt Holocaustului,
trebuiau să pună repede capăt războiului.
Ăsta era argumentul.
E una dintre deciziile morale dificile din timpul războiului.
Poate fi pusă la îndoială acum.
FRONTUL DE RĂSĂRIT
Se vorbește mult despre Ziua Z.
Oamenii nu-și amintesc că sovieticii au lansat, cumva,
cel mai mare atac din istorie pe Frontul de Răsărit, în același timp.
Într-o lună, au făcut 500.000 de victime în rândul armatei germane.
Sovieticii veneau din est, iar Aliații, din vest.
Uniunea Sovietică făcea progrese semnificative în est.
Europa de Est, Polonia și Balcanii puteau ajunge sub control sovietic.
Cine ajungea la Berlin, cu cât mai multe teritorii cucerite,
avea să modeleze lumea.
E de o importanță majoră să ne înțelegem cu rușii
să rămână cât mai spre est.
În niciun alt moment
n-a atârnat atât de greu pe umerii mei povara războiului.
Churchill nu voia să fie responsabil pentru destrămarea Imperiului Britanic,
dar a trebuit să pună la bătaie imperiul pentru a supraviețui
când luptau singuri împotriva naziștilor, așteptând să vină restul lumii.
Căzuseră pe locul doi.
Cel mai puternic imperiu din lume
devenea o simplă insulă.
Va exista o lume nouă
în care lupta va fi între URSS și SUA, iar noi vom fi doar figuranți?
Imperialistului victorian i-a fost greu să accepte această idee.
Relația dintre Churchill și Roosevelt
a început să se destrame în toamna anului 1944.
Churchill credea că deciziile se luau între cele două superputeri,
între Stalin și Roosevelt.
Churchill nu voia să fie uitat.
În restul războiului, a depus efort constant
pentru a-și susține punctul de vedere
în privința lumii postbelice.
MOSCOVA OCTOMBRIE 1944
În toamna lui '44, Churchill s-a întâlnit cu Stalin la Moscova.
Churchill se gândise deja la sferele de influență.
Unde era sfera de influență britanică
și unde era cea sovietică?
Sunt liderul unei națiuni puternice și neînvinse.
CĂTRE CHARLES DE GAULLE
Cum mă trezesc,
mă gândesc cum să-i fac pe plac președintelui Roosevelt.
Apoi, mă gândesc cum îl pot împăca pe mareșalul Stalin.
Churchill a făcut asta fără Roosevelt
sau vreun reprezentant al SUA la masa negocierilor.
Considera că istoria e scrisă de oameni măreți.
Își imagina doi oameni care stau la masă
și trag linii.
Cred că aceste procente sunt corecte și rezonabile.
Ești de acord?
Sunt satisfăcătoare.
Mulțumesc, Iosif.
Churchill a numit acele mâzgăleli „Documentul obraznic”.
„Marea Britanie va deține control aici, iar voi, aici.”
A fost modul prin care Churchill arăta
că nu avea să devină doar un pion după război,
subordonat Statelor Unite,
și că nu renunțase la aspirațiile de a menține puternic Imperiul Britanic.
Poate ar trebui să ardem asta.
Până la urmă, decidem soarta a milioane de oameni.
Nu. Păstreaz-o!
Se numește „obraznic”, pentru că Churchill n-ar fi trebuit să-l scrie.
Părea extrem de cinic.
Țări precum România și Bulgaria aveau să fie 80% sub influență rusă.
Se gândea că salvase Grecia.
A spus despre Grecia: „I-am scos din flăcări.”
Parcă scotea un buștean din foc.
Cât despre multe alte teritorii,
a trebuit să renunțe la Balcani și părți din Europa de Est.
A recunoscut că tot ce putea face
era să susțină pe cât posibil interesele britanice.
Am avut o discuție frumoasă cu Bătrânul Urs.
Îmi place tot mai mult. Sigur vor vrea să cooperăm.
Trebuie să păstrez legătura cu președintele,
iar asta e partea delicată.
SUA RESPINGE ATACUL NAZIST
DECEMBRIE 1944 OFENSIVA DIN ARDENI
Germanii se retrăgeau spre vest.
IANUARIE 1945
Armata Roșie se apropia dinspre est.
Se simțea că sfârșitul era aproape.
La sfârșitul anului 1944, era nevoie de o discuție între cei trei aliați,
în persoană, despre sfârșitul războiului.
Stalin a refuzat să-și părăsească țara.
Îi era frică să zboare fără securitate,
așa că întâlnirea trebuia să aibă loc pe teritoriul URSS.
Churchill și Roosevelt au fost de acord să se vadă cu el în URSS.
Uniunea Sovietică era afectată
după luptele intense de pe Frontul de Răsărit,
așa că locul ideal a fost Ialta, pe malul Mării Negre.
Era o emblemă a Uniunii Sovietice.
Părea să arate bine, dar, după o privire atentă,
se vedea că totul era diferit față de cum părea la exterior.
Era un adevărat dezastru.
Palatul era invadat de ploșnițe.
Patul lui Churchill avea ploșnițe,
care l-au mușcat de picioare noaptea.
A spus că nici după zece ani n-ar fi găsit un loc mai rău decât Ialta.
Mai târziu, a numit-o „Riviera lui Hades”.
Intrăm într-o lume de factori imprevizibili.
La fiecare pas, apar clipe de îndoială.
CAMERA COMUNELOR, 1945
Întâlnirea de la Ialta era pe sfârșite.
Churchill a spus mai târziu că credea că Roosevelt devenise slăbit.
FDR reușise să câștige un al patrulea mandat, fără precedent,
la alegerile din 1944, dar nu se simțea bine.
Suferea de insuficiență cardiacă congestivă.
Churchill a scris:
„Prietenia noastră e temelia speranțelor lumii.”
Cred că era un iz de finalitate în aer.
Se simțea că această dramă lungă avea să se sfârșească.
Desigur, Roosevelt voia să salveze cât mai multe vieți americane
aducând URSS în lupta împotriva Japoniei.
Încă nu știa dacă bomba atomică va fi o opțiune.
Lucrau la ea și încă n-o testaseră.
Pentru Roosevelt, era foarte importantă crearea Organizației Națiunilor Unite.
FDR voia atât de mult să funcționeze asta, încât se amăgea singur
că Stalin își va ține promisiunile, fiindcă își dorea mult asta.
Churchill credea că doar el avea geniul necesar
pentru a trasa lumea postbelică.
Credea că FDR era tare naiv și liberal.
Știa că nu-i plăcea Imperiul Britanic,
așa că Churchill nu putea risca să-l lase pe FDR să traseze lumea.
Churchill voia ca Roosevelt să fie mai dur cu Stalin,
dar nu-l putea convinge.
URSS a decis să intre în ONU.
Au decis să declare război Japoniei după războiul din Europa.
Cei doi au plecat cu promisiunea lui Stalin
că Polonia va fi liberă și independentă.
Dar Stalin mințea cu nerușinare.
Marea Britanie a intrat în război în 1939 pentru a salva Polonia de ocupație.
Asta căuta Marea Britanie în acest război teribil.
Dar Polonia era ocupată de Stalin după război.
Un coșmar pentru Churchill.
Necazurile abătute asupra lumii mă îngrozesc
și mă tem tot mai mult
că pot apărea noi lupte după cele încheiate cu succes.
Churchill i-a trimis lui FDR peste o mie de scrisori și telegrame.
Franklin Roosevelt i-a răspuns la aproape 800 dintre ele.
Churchill era pețitorul în acea relație.
Dle președinte, pacea cu Germania și Japonia, cu condițiile noastre,
nu ne va satisface prea mult.
Vom avea de salvat o lume îngenuncheată, distrusă și înfometată.
Ce ar spune Stalin sau succesorul său
despre condițiile preferate de noi?
Relația lor s-a răcit.
Erau ca un cuplu căsătorit, care-și știau toate slăbiciunile,
dar nu puteau trăi unul fără celălalt.
ARMATELE ALIAȚILOR PĂTRUND ÎN GERMANIA DE PE DOUĂ FRONTURI
ARMATA ROȘIE ÎNCEPE ASALTUL FINAL ASUPRA BERLINULUI
12 APRILIE 1945
În întreaga lume liberă,
s-a aflat vestea teribilă despre moartea lui Roosevelt.
Când am primit această veste în dimineața zilei de vineri, pe 13,
am simțit c-am fost lovit cu putere.
Când s-a aflat de moartea lui FDR,
Churchill a ținut un elogiu remarcabil în Camera Comunelor,
înțelegând că prietenia lor a fost imperfectă,
atât personală, cât și politică.
Relația mea cu această persoană extraordinară
a jucat un rol foarte important în anii grei în care am colaborat.
Această relație s-a sfârșit acum
și m-a copleșit un sentiment de pierdere profundă și ireparabilă.
Churchill a spus:
„Franklin Roosevelt era ca deschiderea unei sticle de șampanie.”
Roosevelt i-a scris lui Churchill:
„Mă bucur că suntem contemporani.”
Au avut noroc că aveau o relație bună când a venit criza.
Hitler luase decizia finală de a rămâne la Berlin până la sfârșit.
Capitala a fost încercuită complet de ruși,
iar Führerul pierduse puterea de a controla evenimentele.
Îi mai rămăsese doar să-și planifice propria moarte printre ruinele orașului.
S-a împușcat în gură.
Mi s-a părut corect să moară așa.
HITLER A MURIT
N-am nicio declarație specială de făcut
despre situația războiului în Europa,
dar pot să spun că e mai satisfăcătoare
decât era în urmă cu cinci ani.
8 MAI 1945
Ieri-dimineață, la ora 02:41,
reprezentantul comandamentului german
a semnat actul de capitulare necondiționată.
S-a încheiat războiul împotriva Germaniei.
GERMANIA ÎNVINSĂ
Trăiască libertatea!
Trăiască Regele!
După victoria copleșitoare, eram conștient
de dificultățile și pericolele care ne așteptau.
Dar, măcar acum, ne putem bucura puțin.
În noaptea victoriei în Europa,
era singur pe strada Downing, nr. 10,
pentru că Clementine era în Rusia, într-o vizită de stat.
A luat cina,
apoi s-a dus în grădină și s-a plimbat cu pisica lui, Smoky.
Mi se pare extraordinar că s-a plimbat singur în acea seară,
după ce s-a încheiat toată munca lui.
7 MAI 1945 GERMANIA CAPITULEAZĂ
Dacă rușii cred vreodată că ne temem de ei
și că ne pot supune, atunci îmi voi pierde toate speranțele…
CONFERINȚA DE LA POTSDAM
…în relațiile viitoare cu ei.
Era clar că înțelegerea dintre Regatul Unit și SUA
legată de ordinea postbelică va fi diferită.
SUA încă nu câștigase împotriva Japoniei.
Aveau obiective uriașe acolo.
Nu împărtășeau oroarea lui Churchill
față de regimurile comuniste din Europa de Est.
Churchill se temea că Stalin n-avea să se oprească la liniile de demarcație
pe care le stabilise cu rușii
și că ar putea continua expansiunea, pentru că Armata Roșie era masivă.
Stalin îl îngrozea.
Vedea o lume postbelică distopică,
în care credea că războiul ar putea continua
și că aliații occidentali s-ar lupta cu Uniunea Sovietică.
Vreau un plan pentru a aplica acordul de la Ialta
și a oferi independența Poloniei.
Nu putem ține piept singuri rușilor. Sunt mai mulți ca noi.
Înainte ca SUA să plece, trebuie să luăm inițiativa.
Adică să atacăm sovieticii?
- E de neconceput. - M-am gândit la asta.
Vreau un plan pentru orice situație.
Până nu e prea târziu.
Lui Churchill i s-a prezentat operațiunea „de neconceput”,
prin care Wehrmachtul, armata germană,
să-și primească armele înapoi, deși a fost învinsă,
și să le întoarcă împotriva armatei sovietice.
Un plan de-a dreptul nebunesc, care n-a fost pus în aplicare.
Dar asta arată care era starea lui emoțională.
Încă nu ne-am asigurat
că scopurile onorabile pentru care am intrat în război
nu vor fi ignorate
și că cuvintele „libertate”, „democrație” și „eliberare”
nu sunt distorsionate.
N-ar avea sens să pedepsim naziștii pentru crimele lor
dacă guvernele totalitare sau statele polițienești
vor lua locul invadatorilor germani.
După încheierea războiului,
Churchill era plin de gânduri și idei
despre cum va arăta lumea postbelică.
Dar urmau alegerile generale.
Partenerii lui de coaliție, Partidul Laburist,
voiau să iasă de la guvernare.
Voiau să preia puterea.
„Ai câștigat războiul. Bravo, ai avut un rol crucial,
dar nu mai faci parte din viziunea noastră.”
Dacă credeți că v-ați săturat de mine
și că ar trebui să mă retrag,
aș accepta asta cu grație.
Dar trebuie să vă avertizez
că trebuie să vă pregătiți de alte sacrificii pentru cauze mărețe.
De ce nu pictezi?
Meriți să te relaxezi.
Mă relaxez.
Dar mă tot întrerup gândurile.
Ai câștigat războiul.
Da.
Dar acum, că s-a terminat în Europa,
e datoria mea să convoc alegeri generale, pe care s-ar putea să nu le câștig.
Știi că oamenii te adoră.
- Ai victoria în spate, nu? - Da, așa e.
În cazul ăsta… pictează.
Alegerile din 1945 fuseseră amânate
din cauza războiului.
Organizarea lor avea să dureze,
cu atâția soldați împrăștiați pe tot globul.
Nu e timpul să ne pierdem vremea cu frivolități
și cu guverne slabe.
Partidul Laburist a avut cel mai bun slogan.
Au spus: „Aplaudați-l pe Churchill, dar votați Partidul Laburist.”
Să sărbătorească victoria lui Churchill,
eliberarea și salvarea țării,
dar să-i pună pe ei la conducere.
Putea sta departe de conflictul politic.
Putea să candideze în numele unității naționale,
care a condus un guvern de coaliție.
În schimb, a lansat o campanie veninoasă împotriva Partidului Laburist.
Politica externă…
A spus multe prostii. A dus o campanie acerbă.
Spunea că laburiștii vor instala o poliție secretă, ca Gestapo.
Se uitase iar de onoare.
Se ducea iar o politică partizană, deloc pe placul britanicilor.
CHURCHILL A FOST HUIDUIT PE FINALUL CAMPANIEI ELECTORALE
După alegeri, dl Churchill s-a dus să picteze în sudul Franței.
A dus o campanie aprigă și și-a luat o binemeritată vacanță,
înainte de întâlnirea cu președintele Truman și Stalin.
În timp ce se adunau buletinele de vot din toată lumea,
Churchill s-a dus la Potsdam, la conferința de sfârșit de război.
Conferința de la Potsdam avea deschiderea oficială pe 17 iulie.
Pe 16 iulie, în sălbăticia din New Mexico,
lumea a intrat în era nucleară,
când SUA a testat cu succes un dispozitiv cu plutoniu,
care s-a dovedit a avea o putere imensă și potențial distructiv.
Președintele Truman se afla la conferința de la Potsdam.
A fost informat președintele Truman, care era în funcție de doar câteva luni.
Churchill i-a spus să-l anunțe dacă e un eșec sau o reușită.
Truman i-a scris doar: „Reușită.”
Churchill și-a dat seama că asta avea să schimbe fața războiului.
Războiul din Pacific continua și toți începeau să vadă
că invadarea Japoniei ar fi fost incredibil de costisitoare.
Churchill se aștepta la 1,5 milioane de victime,
un milion din SUA, 500.000 din Commonwealth.
Proiectul Manhattan se concretizase.
Trebuiau să fie făcute multe alegeri morale,
iar acum aveau o bombă atomică.
Acordul nuclear stipula că, înainte de lansarea unei arme nucleare,
era nevoie și de permisiunea lui Churchill.
Churchill a spus că era o condiție unanimă, necalificată și automată.
Credea cu tărie că arma nucleară putea să scurteze războiul
și să prevină o invazie costisitoare în Japonia.
Era important pentru Churchill să fie implicat în decizie.
Era o bombă alimentată de energia
care face ca stelele să strălucească noaptea.
Voia să fie implicat.
Nu putea fi o treabă americană, așa că a fost bucuros să accepte.
Churchill trebuia să plece de la Potsdam pentru că se număraseră voturile,
așa că a zburat spre casă pentru a afla rezultatele.
M-am trezit brusc cu o durere ascuțită, aproape fizică.
O convingere până atunci subconștientă că am fost bătuți
a izbucnit și mi-a dominat mintea.
Toată presiunea evenimentelor mărețe
pentru care m-am zbătut cu putere avea să dispară
și urma să cad.
Conservatori, 180.
Laburiști, 364.
Până la urmă, oamenii decid cine îi guvernează.
Și-a făcut-o cu mâna lui.
Uitați-vă la el!
A reușit să-și ducă țara spre victorie și salvare
în Al Doilea Război Mondial.
Dar apoi, în 1945, a fost înlăturat cu grație din politică.
Cred că s-a simțit jignit
când au apărut rezultatele.
Mama plângea în hohote.
Singurul care n-a plâns, pentru prima oară, a fost Churchill,
care a spus: „Poporul a ales.”
Marea victorie a Partidului Laburist arată că țara e pregătită
pentru o nouă politică în fața noilor condiții mondiale.
După cinci ani și jumătate de război și greutăți,
oamenii voiau un sistem național de sănătate, voiau reconstrucția.
Dar, desigur, n-a pierdut războiul cuvintelor.
Clementine i-a spus: „E o binecuvântare deghizată.”
El i-a răspuns: „E foarte bine deghizată.”
Britanicii își schimbaseră părerea după război,
când un astfel de om grandios și hotărât
era util pentru mobilizarea și încurajarea oamenilor,
într-o perioadă plină de provocări și întuneric,
nu pe timp de pace.
Dacă ar fi fost la fel de popular ca acum în mentalitatea națională,
e greu de imaginat că partidul lui ar fi pierdut alegerile,
pentru că a devenit o emblemă dusă la extrem,
fiind transformat într-un erou.
Puterea de a modela viitorul mi-a fost interzisă.
Cunoștințele și experiența adunate,
autoritatea și bunăvoința obținute în atâtea țări, aveau să dispară.
A pierdut puterea,
dar, înainte ca Churchill să se întoarcă la Londra,
s-a emis Acordul de la Potsdam.
Japonia trebuia să capituleze. Dacă nu…
Ce era praful de pușcă? Ceva trivial.
Ce era electricitatea? Ceva fără sens.
CĂTRE HENRY STIMSON, 1945
Bomba atomică reprezintă o dezlănțuire a furiei.
HIROSHIMA 6 AUGUST 1945
NAGASAKI 9 AUGUST 1945
VICTORIE! JAPONIA CAPITULEAZĂ
Bomba a adus pacea,
dar numai oamenii pot păstra pacea.
Și, de acum înainte,
vor menține pacea cu niște sancțiuni
care amenință supraviețuirea nu doar a civilizației,
ci a întregii omeniri.
După o viață de experiențe îndelungate și variate,
cel mai valoros sfat pe care ți-l pot da
e să gestionezi bine decizia de a rămâne.
Winston Churchill nu putea să iasă din centrul atenției
și să picteze în liniște.
Făcea parte din viața lui,
dar nu voia să-l reprezinte
și nu avea să se retragă niciodată.
Churchill n-avea astâmpăr.
Mereu se grăbea să ajungă undeva.
MARTIE 1946
A ținut un discurs la Westminster College, în Fulton, Missouri,
statul natal al președintelui Harry Truman.
Trenul spre Jefferson City e gata de îmbarcare.
Am timp să-i bat la cărți pe acești jurnaliști, cum merită.
Iau trei.
Una.
Băieți, dacă m-aș naște iar,
aș alege cetățenia unei singure țări,
în care un bărbat știe că are un viitor nelimitat.
Ce țară, dle Churchill?
SUA. Deși deplâng anumite obiceiuri.
Care ar fi acelea?
În primul rând, nu mai beți alcool la masă.
Sec!
Culoare. Treflă.
Despre ce va fi discursul, domnule?
Nu știam că discutăm afaceri la cărți.
Voi vorbi despre sfera deplorabilă de influență a Uniunii Sovietice.
Cum s-a întărit printr-o barieră impenetrabilă,
oprimând milioane de oameni.
Rușii ne-au fost doar aliați.
O să spună că instigați la război.
N-ar fi pentru prima dată.
Dar vedeți voi, domnilor, am mai jucat mâna asta.
Aveam dreptate în 1938…
și am dreptate și acum.
FULTON, MISSOURI 5 MARTIE 1946
De la Stettin, la Marea Baltică,
la Trieste, la Marea Adriatică,
o cortină de fier a fost coborâtă pe tot continentul.
A fost mereu anticomunist.
Încerca să-i amintească publicului toate lucrurile care credea că ne unesc,
libertatea, democrația, exprimarea,
care erau acum amenințate în sfera de influență sovietică.
Azi, trebuie să ne gândim bine,
cât mai avem timp,
la stabilirea condițiilor de libertate și democrație
cât mai rapid posibil în toate țările.
Churchill a ținut discursul cu Cortina de Fier, binele contra răului.
Acea claritate morală a supărat oamenii.
Desigur, i s-a spus iar că instiga la război,
așa cum i se spusese în anii '30.
Dificultățile și pericolele noastre nu vor dispărea
dacă le întoarcem spatele.
Discursul acela a prezis ce avea să se întâmple,
adică apariția unei Cortine de Fier în Europa
și izbucnirea Războiului Rece.
24 OCTOMBRIE 1945 SE ÎNFIINȚEAZĂ ONU
AMENINȚAREA CORTINEI DE FIER
URSS ARE BOMBA ATOMICĂ
29 AUGUST 1949 SOVIETICII TESTEAZĂ BOMBA ATOMICĂ
Deși n-a avut dreptate de multe ori, de două ori nu s-a înșelat:
în privința tiraniei naziste și în privința comunismului sovietic.
Mulți spun că trebuia să mă retrag după război
și să devin un înțelept bătrân.
CĂTRE R. V. JONES
Dar cum aș putea?
Am luptat toată viața și nu pot renunța la luptă acum.
Dorința nestăpânită de a conduce pe plan internațional
era încă acolo.
Nu voia să renunțe la asta.
Dl Churchill, scena doi, dubla unu.
Doamnelor și domnilor…
IMAGINI DIN CAMPANIE
…votul pe care îl veți da pe 23 februarie
e de mare importanță pentru viitorul vostru.
- Tăiați! - N-a fost mai bine?
Suntem cei puțini aleși.
Nu-mi amintesc.
Și am o memorie grozavă.
Știu, dle, dar e în regulă.
Nu vă faceți griji! O luăm de la capăt.
Suntem cei puțini aleși.
Toți veți fi blestemați.
Nu există loc în rai pentru voi.
Nu putem aglomera raiul.
Credeam că tăiați citatele de azi-dimineață.
Faceți ce puteți cu ce aveți.
În democrație, oamenii se satură de tine.
Churchill condusese Anglia într-o perioadă dificilă,
apoi a fost înlăturat.
Dar a fost reales premier.
A fost o revenire remarcabilă.
Au fost aleși conservatorii după șase ani sub laburiști.
Winston Spencer Churchill, politician de talie mondială, revine.
În vestibulul membrilor din Camera Comunelor
se află o statuie de bronz imensă a lui Churchill.
Mulți parlamentari au obiceiul
de a-i atinge pantoful pentru noroc.
Ne amintim de el în fiecare zi.
Mereu a considerat că istoria o poți scrie doar tu singur.
Așa că asta a făcut.
FDR a murit.
Stalin nu scria în jurnal.
Și Hitler era mort.
Churchill a preluat controlul asupra narațiunii
și a modelat imaginea despre Al Doilea Război Mondial,
dintr-o poziție de o putere imensă.
Și, prin exercitarea acestei puteri,
generații de istorici, și, ulterior, publicul,
analizează războiul și circumstanțele din perspectiva lui Churchill.
Al Doilea Război Mondial stăvilește expansiunea Imperiului Britanic.
INDIA ȘI-A CÂȘTIGAT INDEPENDENȚA
Oamenii își cereau libertatea și independența.
Churchill credea că Marea Britanie și SUA vor decide cursul lumii.
Dar SUA a pus bazele unui alt fel de imperiu,
bazat pe control economic, nu politic.
Lui Churchill nu i-a plăcut asta.
Fiind imperialist,
n-a acceptat faptul că Imperiul se destrămase.
Churchill e un personaj-cheie
în înțelegerea identității britanice care s-a creat
pentru ca generații de britanici să fie plini de sine.
Nu e văzut ca o persoană complexă, cu defecte,
ci ca un simbol al victoriei, care a întărit starea de fapt,
continuitatea, tradiția și sistemele de clasă.
Uneori, lumea tânjește după lideri puternici,
iar Churchill a fost un lider puternic
care n-a uitat niciodată frumusețea libertății și importanța democrației.
Ca să-l parafrazez pe Walt Whitman: „Ca America, Churchill e multilateral.”
Cred că e posibil să fii un lider care realizează ceva extraordinar,
care ajută în mod legitim la salvarea lumii de o forță diabolică,
dar care să ia și decizii oribile
și să aibă opinii detestabile.
Toate pot fi adevărate.
Nu înseamnă că trebuie să-i dărâmăm statuia.
Poate înseamnă că ar trebui să spunem povestea mai detaliat.
Îndrăzneala, hotărârea,
elocvența, inteligența, impulsul, țelul…
Din acest punct de vedere, britanicii văd în el
imaginea celor mai buni dintre ei.
Viteaz,
curajos moral,
plin de intuiție și anticipare.
Avea un simț al umorului
care încă ne face să râdem la 60 de ani de la moartea lui.
Portretul e un exemplu remarcabil de artă modernă.
Avea un caracter hotărât, rar întâlnit în istoria omenirii.
Churchill ar trebui să ne inspire,
nu pentru că e un erou, ci pentru că e foarte uman.
Ar putea veni o zi în care fairplayul…
CAMERA COMUNELOR, 1955
…dragostea față de semeni și respectul față de dreptate și libertate
vor permite generațiilor chinuite să mărșăluiască senin și triumfător
din epoca hidoasă în care trebuie să trăim.
Când eram mică, am locuit la Chartwell,
iar fratele meu a fugit pe coridor,
până în sanctuarul din biroul bunicului,
unde nu aveam voie.
A spus: „Bunicule, e adevărat că ești cel mai grozav englez în viață?”
El a spus: „Da. Acum, valea!”
Deși a fost un mare patriot,
uneori, un susținător excentric al Imperiului Britanic,
era și liberal.
Credea în progres. Credea în libertate și oportunități.
Cred că azi e mai relevant ca oricând
pentru că valorile în care credea
sunt amenințate și trebuie să învingă.
În război, rezoluție.
În înfrângere, sfidare.
În victorie, mărinimie.
În pace, bunăvoință.
Subtitrarea: Iulia Ștefan