Sarjan arkistomateriaali on kuvattu 2. maailmansodan aikana.
Materiaali on restauroitu ja väritetty digitaalisesti.
22. KESÄKUUTA RANSKA ANTAUTUU
7. SYYSKUUTA LONTOON POMMITUKSET ALKAVAT
7. JOULUKUUTA HYÖKKÄYS PEARL HARBORIIN
5. KESÄKUUTA 1944
Te olette meidän lihaamme…
Oletteko jo rannalla? Loppu.
Winston?
Mikset menisi nukkumaan?
Winston?
Tajuatko, että kun aamulla heräät,
20 000 nuorta miestämme -
on menettänyt henkensä?
CHURCHILL JA SOTA
Emme ikinä antaudu.
Operaatio Overlordin toteuttaminen oli maailman suurin tapahtuma ja velvollisuus.
Kammottava hinta,
joka 1. maailmansodan suurhyökkäyksistä maksettiin ihmishenkinä ja verenä,
oli syöpynyt mieleeni.
Gallipoli vaivasi Churchillia aina.
Se oli ollut kauhea fiasko.
Operaatio Overlordin eli Normandian maihinnousun päivän lähestyessä -
hän alkoi pelätä, että siitä tulisi verilöyly -
ja että hänen päätöksensä johtaisi katastrofiin.
Jos Overlord tehtäisiin, se pitäisi tehdä murskaavalla voimalla.
RANSKAN RANNIKKO
Vaikka myrsky raivoaisi miten kovaa linnoituksemme muureja vasten,
tämä taistelu johtaa vihollisen pirullisuudesta huolimatta -
lopulta Saksan valtakunnan suurimpaan voittoon.
Saksa hallitsi yhä Euroopan mannerta.
Britannian, USA:n ja niiden liittolaisten oli saatava mantereelta jalansija -
ja vapautettava Länsi-Eurooppaa.
ENGLANTI TOUKOKUU 1944
Koko Etelä-Englannista tuli kuin sotilastukikohta.
Se oli täynnä koulutettuja miehiä,
jotka paloivat halusta päästä meren yli saksalaisten kimppuun.
Churchill oli koko ajan halunnut saada joukkonsa takaisin mantereelle,
mutta hän ei halunnut yrittää paluuta liian aikaisin,
ennen kuin oli sataprosenttisen varma menestyksestä.
Sitä ei voinut tehdä puolivillaisesti, koska muuten Saksa voisi voittaa.
Kysymys kuului: oliko tarkoitus niin tärkeä, että sille kannatti uhrata henkiä?
Churchill tuli kai siihen tulokseen, että kyllä oli.
Vihollinen tietäisi varmasti, että tekeillä oli suuri maihinnousu.
Hyökkäyksen paikka ja aika täytyi pitää salassa,
ja vihollinen piti saada uskomaan, että nousisimme maihin muualla ja muulloin.
Paikkoja ei ollut paljon. Calais oli looginen vaihtoehto,
koska se oli lähimpänä Englantia.
Saksalaiset odottivat varmasti maihinnousua sinne,
mutta paikaksi valittiin Normandia.
Se oli meille parempi paikka, koska Calais'n puolustus oli hurja.
Sota-aikana totuus on niin kullankallis,
että sillä pitäisi aina olla joukko valheita henkivartijoinaan.
Hämäykseksi kehitettiin operaatio Bodyguard.
Sen tarkoitus oli saada vihollinen olemaan tehostamatta puolustusta.
Churchillillä oli vilkas mieli.
Hän nautti suuresti erilaisten juonien punomisesta.
Brittien kaksoisagentit kertoivat saksalaisille väärää tietoa -
tulevan maihinnousun paikasta ja ajankohdasta.
USA:n tähtikenraali Patton tuotiin kaakkois-Englantiin -
oleskelemaan tekaistun joukko-osaston seurassa.
Se koostui puhallettavista panssareista ja balsasta tehdyistä lentokoneista.
Väärennettyjä miehistökeskittymiä, valealusten laivastoja,
lisääntynyttä viestiliikennettä… Kaikki keinot käytettiin.
Maihinnousun komentajaksi tuli kenraali Eisenhower.
Hän oli johtanut maihinnousua Pohjois-Afrikassa.
Samoin Sisiliassa, joten hänellä oli takanaan kaksi vastaavaa operaatiota.
Eisenhowerin näkökulmasta -
Britannia tarvittiin mantereen vapauttamisen ponnahduslaudaksi,
joten Churchillin oli tultava toimeen Eisenhowerin kanssa ja päinvastoin.
Poliitikot ja sotilaat tekivät yhteistyötä.
Jännitteitä oli aivan varmasti.
Churchill piti itseään sotilasjohtajana, mutta ei ollut operaation ratissa.
Tässä vaiheessa hänen panoksensa oli tavallaan jo annettu.
Eisenhower yritti tavallaan hallita Churchillia.
Siihen taas ei olisi pystynyt kukaan.
Churchillin kaltaisen luonteen pitäminen suitsissa ei ole helppoa.
"Päätös on tehty, herra pääministeri. Me suunnittelemme tämän."
Edessämme oli mielestäni yksi sodan kliimakseista.
D-Dayn lähestyessä jännitys tiivistyi.
Eisenhower uhkaili eroamisella -
estääkseen Rooseveltia siirtymästä Churchillin suunnitelmien kannalle.
Roosevelt taipui Eisenhowerin edessä,
ja lopulta Churchillin oli pakko taipua Rooseveltin edessä.
Siinä vaiheessa amerikkalaiset olivat jo tiukasti kuskin paikalla.
Britannia ei ollut enää sodan päästrategi, ja USA alkoi ottaa ohjia käsiinsä.
Sodan alussa Roosevelt varmaankin ihannoi tietyllä tavalla Churchillia.
Churchill vastusti Hitleriä ja oli sen vuoksi kuuluisa.
USA:n asevoimien valtava mahti tarkoitti sitä,
että Churchill alkoi jäädä kuin pikkuveljeksi.
Kun he suunnittelivat maihinnousua visusti salassa,
Churchill sanoi halunneensa olla paikalla.
Mies, jonka on tehtävä tehokkaasti sodan raskaita ja kauheita päätöksiä,
saattaa kaivata virkistävää seikkailua.
Ehkä hän kaipaa myös tietoa siitä, että lähettäessään muita kuolemaan -
hän asettuu itsekin pienessä määrin vaaraan.
Halu olla aina tapahtumien keskipisteessä -
pysyi samana koko hänen elämänsä ajan.
Hän oli sellainen jo nuorena. Hän rakasti taistelua, vaikka se onkin ikävä sanoa.
Etelä-Afrikan seikkailujen tuoma adrenaliiniryöppy -
ei tainnut koskaan loppua.
6. KESÄKUUTA 1944 D-DAYN AAMU
Minun pitäisi olla sillä laivalla silloin, kun tulitus alkaa.
Historian suurin hyökkäys alkaa, ja minä olen jumissa täällä!
Tämä on kuninkaan syytä.
Minä olen samaa mieltä kuninkaan kanssa.
Maallamme ei ole varaa menettää sinua harhalaukaukselle.
Olet jo kyllin poissaoleva. -Hän ei saisi sekaantua.
Myös Eisenhower vastusti lähtemistäsi mukaan.
Mutta kuningas löi viimeisen naulan!
Minulla on oikeus lähteä,
mutta hän tiesi, etten vastustaisi kuninkaallista pyyntöä.
Minä olen joka tapauksessa iloinen, ettet ole risteilijällä pommitettavana.
Entä, jos kaikki menee pieleen?
Entä jos arvioimme väärin emmekä pääsekään maihin?
Entä jos rämmimme rannoilla kuukausia, kuten Gallipolissa?
Minun on oltava siellä! -Todellako? Mitä tekisit siellä?
Olisit pelkkä katsoja.
Sinua tarvitaan täällä, kansan parissa.
Sinne lähtee poikia, aviomiehiä ja isiä.
Kuka muu puhuisi omaisille?
Sinulla on aina vastaus kaikkeen.
Et taida takavarikoida laivaa Ranskan-matkalle noissa vetimissä.
Voisin, jos haluaisin.
Kiitos.
Lähden karttahuoneeseen. Siellä tiedetään jotain.
Voitte kuvitella Eisenhowerin reaktion.
"Emme todellakaan halua Englannin pääministeriä vaaroihin katsojaksi."
Churchillin ja kuningas Yrjö VI:n kirjeenvaihto oli uskomatonta.
Lopulta kuninkaan piti vedota arvoonsa, ja Churchillin oli pakko taipua.
D-DAY 6. KESÄKUUTA 1944
6. kesäkuuta 1944 oli 1900-luvun tärkein päivä.
Demokratia oli hiuskarvan varassa.
Hänellä oli historiansa tällaisten operaatioiden parissa.
Jos tämä menisi pieleen, uutta yritystä ei tulisi aikoihin.
Mitä vain voisi tapahtua.
Hän oli huolissaan "Britannian ja Amerikan kukkeimpien nuorten hukkumisesta" -
ja kuolemasta Ranskan matalikkojen veren tahraamiin vuorovesiin.
Taistelu, joka on nyt alkanut,
kasvaa laajuudessaan ja kiivaudessaan vielä monen viikon ajan,
enkä aio spekuloida sen etenemisen suhteen.
Maihinnousu Ranskaan tuotti suurta jännitystä.
Kaikki tiesivät, että se oli meneillään.
Oli jättimäisiä ilmaiskuja ja valtavasti merivoimien tulivoimaa.
Joukot oli koulutettu.
Maihinnousun onnistumiseksi oli tehty kaikki mahdollinen.
Harhautuksen vuoksi saksalaiset eivät tienneet hyökkäyksen aikaa tai paikkaa.
Liittoutuneet saivat varmistettua sillanpääaseman -
ennen kuin natsit ehtivät reagoida.
Rannoilla odotettiin merkittäviä tappioita.
Huolimatta kiivaista taisteluista varsinkin Omaha Beachilla -
maihinnousut sujuivat melko hyvin.
Liittoutuneet keräsivät rannalle joukkoja ja lopulta työntyivät syvemmälle.
D-Day oli hämmästyttävä menestys.
Nykyään Normandian maihinnousun onnistumista pidetään itsestäänselvyytenä.
Takaisku Normandiassa vuonna 1944 -
olisi voinut pidentää sotaa paljonkin -
ja samalla tarkoittaa Churchillin ja Rooseveltin hallitusten loppua.
Pian maihinnousun jälkeen Churchill lähti itse Normandiaan.
Hän halusi olla lähellä tapahtumien keskipistettä, kuten aina.
Hän ei voinut pysyä poissa.
Hän onnitteli kaikkia maihinnousun toteuttaneita,
kuten brittien ylintä komentajaa kenraali Montgomerya.
Montgomeryllakin oli egonsa,
enkä usko Churchillin miettineen alaistensa egoja kovinkaan paljon.
Tarinan mukaan Churchill tarjosi Montgomerylle drinkin.
Tämä vastasi: "En juo enkä polta. Olen 100-prosenttisessa kunnossa."
Churchill pani paremmaksi. "Minä juon ja poltan. Olen 200-prosenttisessa kunnossa."
Se kuvasi Churchillin ärhäkkää ja kilpailunhaluista luonnetta.
6. KESÄKUUTA 1944
LIITTOUTUNEET TYÖNTYVÄT RANSKASTA SISÄMAAHAN
USA:N TANKIT KIITÄVÄT PARIISIIN VERKKO KIRISTYY
25. ELOKUUTA 1944
Pariisi on vapaa. Pariisin kansa tuli tervehtimään vapauttajiaan.
Länsi-Euroopassa taisteli pian enemmän amerikkalaisia kuin brittejä.
Churchill koki tulleensa työnnetyksi johtopaikalta syrjään.
Riitelen amerikkalaisten kanssa vain silloin,
kun he eivät anna meille tarpeeksi tilaisuuksia kunniakkaisiin tekoihin.
Olen aina halunnut pitää meidät tasa-arvoisina,
mutta miten se onnistuu,
kun vastassa on valtio, jonka väkimäärä on kolminkertainen meihin verrattuna?
Liittoutumaa johtaa lopulta se, joka on vahvin.
Dwight Eisenhower oli se kenraali,
joka lopulta vapautti Euroopan Hitlerin otteesta.
Se johtui kai siitä, me olimme porukan vahvin osapuoli.
Kun liittoutuneet alkoivat vapauttaa mannermaita vuonna 1944,
Winston Churchill sai tietää Auschwitzista.
Tieto tuli ulkoministeriöstä -
ja puolalaisilta, jotka olivat paenneet leiriltä länteen.
Pääministeri ulkoministerille.
Tämä on epäilemättä suurin ja kauhein rikos,
joka maailman historiassa on tehty.
Se on tehty vieläpä tieteellisten laitteiden avulla.
Meidän tulee tiedottaa julkisesti,
että kaikki tähän asiaan liittyvät jäljitetään ja tuomitaan kuolemaan.
Churchillia kritisoitiin siitä, ettei hän tehnyt enempää, kun kävi selväksi,
että keskitysleireillä ei vain alennettu, nöyryytetty ja orjuutettu ihmisiä,
vaan heitä teloitettiin kuin teollisesti.
Tieto alkoi levitä 1940-luvun alussa, mutta mitä asialle pitäisi tehdä?
Monen mielestä vangit piti yrittää vapauttaa pommittamalla leirejä.
Churchill sanoi ulkoministerilleen Anthony Edenille:
"Ota ilmavoimista se, minkä saat, ja vetoa tarvittaessa minuun."
Tämä oli hänestä tärkeää.
Tarkkuus kuitenkin mietitytti. Voisiko kaasukammioihin osua?
Putoaisivatko pommit vain kasarmeihin ja tappaisivat vankeja?
Paras tapa lopettaa holokausti oli lopettaa sota pikimmiten.
Näin argumentoitiin.
Se oli yksi sodan vaikeista moraalisista päätöksistä,
joka voidaan kyseenalaistaa edelleen.
D-Daysta puhutaan paljon.
Moni unohtaa, että Neuvostoliitto -
aloitti samaan aikaan itärintamalla sotahistorian suurimman hyökkäyksen.
Kuukaudessa se aiheutti Saksalle puolen miljoonan miehen tappiot.
He tulivat idästä, ja lännessä noustiin maihin.
Neuvostoliitto eteni idässä valtavaa vauhtia.
Itä-Eurooppa, Puola, Balkan… Kaikki oli jäämässä Neuvostoliiton hallintaan.
Maailman asento riippui siitä, paljonko maata kukakin valtasi matkalla Berliiniin.
Pidän tärkeänä sitä,
että paiskaamme kättä venäläisten kanssa niin kaukana idässä kuin suinkin.
En keksi yhtään hetkeä,
jona sodan taakka olisi levännyt harteillani raskaampana kuin nyt.
Ei Churchill halunnut olla pääministeri, jonka aikana imperiumi purettaisiin,
mutta hänen oli ollut pakko ikään kuin pantata imperiumi,
kun Britannia vastusti natseja yksin ja odotti muuta maailmaa apuun.
Britannia oli jäämässä toissijaiseksi.
Kerran maailman mahtavin imperiumi oli nyt muuttumassa saareksi.
Olisiko uusi maailma Neuvostoliiton ja USA:n kilpailua,
jossa Britannia olisi vain pikkutekijä?
Se oli viktoriaaniselle imperialistille kova paikka.
Churchillin ja Rooseveltin välinen suhde alkoi rakoilla syksyllä 1944.
Churchillin mielestä kaksi supervaltaa tekivät nyt kaikki päätökset.
Stalin ja Roosevelt. Churchill ei halunnut jäädä syrjään.
Hän sai sodan loppuun asti ponnistella -
saadakseen esille Britannian näkemyksen sodanjälkeisestä maailmasta.
MOSKOVA LOKAKUU 1944
Syksyllä 1944 Churchill matkusti Moskovaan tapaamaan Stalinia.
Churchillin mieli oli asettunut ajatukseen etupiireistä.
Missä oli tarkasti rajattu Britannian etupiiri -
ja missä taas Neuvostoliiton etupiiri?
Olen vahvan ja lyömättömän kansakunnan johtaja.
Silti joka aamu, kun herään,
mietin ensimmäiseksi, miten miellyttäisin presidentti Rooseveltia,
ja toiseksi, miten rauhoittelisin marsalkka Stalinia.
Churchill neuvotteli Moskovassa itse ilman USA:n virallista edustusta.
Hän uskoi, että historian kirjoittivat suurmiehet.
Hänen mielikuvissaan se tarkoitti miehiä pöydän ääressä piirtämässä rajaviivoja.
Minusta nämä prosentit ovat reilut ja kohtuulliset. Oletko samaa mieltä?
Tämä kelpaa.
Kiitos, Josif.
Churchill kutsui prosenttiraapustuksia "tuhmaksi paperiksi".
"Britannia hallitsee tätä, ja te voisitte hallita tuota."
Churchill esitti tällä tavalla,
ettei hänestä sodan jälkeen tulisi heikkoa pelaajaa,
joka palvelisi Yhdysvaltoja -
tai luopuisi pyrkimyksistä säilyttää Brittiläinen imperiumi.
Ehkä meidän pitäisi polttaa tämä.
Mehän sentään päätämme nyt miljoonien ihmisten kohtaloista.
Ei. Pidä se.
Se oli "tuhma paperi," koska Churchill tiesi, ettei sellaista saisi tehdä.
Se oli erittäin kyynistä.
Esimerkiksi Romania ja Bulgaria jäivät 80-prosenttisesti Neuvostoliiton piiriin.
Hän koki pelastaneensa Kreikan.
Hän sanoi Kreikkaa "tulesta poimimakseen puuksi".
Hän veti sen pois liekeistä.
Sopimuksessa oli paljon sellaistakin,
mikä hänen oli vain hyväksyttävä, kuten Balkan ja Itä-Eurooppa.
Hän tajusi, ettei hän voinut muuta kuin yrittää suojella Britannian etuja.
Keskustelut sen vanhan karhun kanssa olivat miellyttäviä.
Pidän hänestä aina vain enemmän. He haluavat varmasti tehdä yhteistyötä.
Minun on pidettävä jatkuvaa yhteyttä presidenttiin,
ja se on tilanteen hankalampi puoli.
JOULUKUU 1944 ARDENNIEN TAISTELU
Saksalaiset olivat vetäytymässä lännessä.
Puna-armeija lähestyi idästä.
Alkoi tuntua siltä, että ehkä loppu häämöttäisi jo.
Vuoden 1944 lopussa kolme liittolaista tajusivat,
että heidän oli keskusteltava sodan lopusta yhdessä ja kasvokkain.
Stalin kieltäytyi lähtemästä omasta maastaan.
Hän pelkäsi lentämistä ja muuta turvattomuutta -
ja suostui tapaamiseen vain Neuvostoliiton maaperällä.
Churchill ja Roosevelt suostuivat tapaamaan hänet Neuvostoliitossa.
Neuvostoliitto oli kärsinyt pahasti Itärintaman taisteluissa,
ja yksi harvoista mahdollisista paikoista oli Mustanmeren rannalla sijaitseva Jalta.
Kaupunki oli kuin Neuvostoliiton symboli.
Päälle päin kaikki näytti hyvältä,
mutta lähempää katsottuna todellisuus oli hyvin toisenlainen.
Todellisuus oli katastrofi.
Palatsi oli lutikoiden vallassa.
Niitä oli Churchillin sängyssä, ja ne purivat öisin häntä jalkoihin.
Churchillin mukaan huonompaa paikkaa ei olisi löytynyt edes 10 vuotta etsimällä.
Hän jopa viittasi Jaltaan myöhemmin "Haadeksen Rivierana".
Olemme saapumassa tuntemattomille vesille,
missä epäilykset vaanivat meitä jokaisessa käänteessä.
Varjot pitenivät Jaltassa.
Churchill sanoi myöhemmin uskovansa, että Roosevelt oli hiipumassa.
Roosevelt oli päässyt ennennäkemättömälle neljännelle virkakaudelle vuonna 1944,
mutta ei voinut hyvin.
Hänellä oli krooninen sydämen vajaatoiminta.
Churchill kirjoitti kerran:
"Ystävyytemme on peruskallio, jolle rakennan maailman toiveet."
Luulen, että ilmassa oli lopullisuuden tuntua.
Ajatus siitä, että pitkä draama oli nyt päättymässä.
Roosevelt halusi tietenkin pelastaa mahdollisimman monta amerikkalaista -
tuomalla Neuvostoliiton sotaan Japania vastaan.
Hän ei vielä tiennyt, olisiko atomipommi käytettävissä.
Sitä ei ollut vielä testattu.
Myös Yhdistyneiden kansakuntien perustaminen oli hänelle hyvin tärkeää.
Hän halusi kovasti sen toimivan.
Ehkä hän huijasi itsensä uskomaan,
että Stalin pitäisi lupauksensa, koska halusi sitä niin kovasti.
Churchillin mielestä vain hän osaisi neuvotella sodanjälkeisestä maailmasta.
Hänestä Roosevelt oli liian naiivi ja liberaali.
Hän tiesi, ettei FDR pitänyt imperiumista,
joten häntä ei voinut päästää laatimaan maailmanjärjestystä.
Churchill halusi Rooseveltin olevan kovempi Stalinia kohtaan,
muttei saanut sitä tapahtumaan.
Neuvostoliitto päätti liittyä YK:hon.
Se päätti myös sotia Japania vastaan, kun sota Euroopassa olisi ohi.
He saivat Stalinilta lupauksen Puolan vapaudesta ja itsenäisyydestä.
Todellisuudessa Stalin kuitenkin valehteli, minkä ehti.
Britannia lähti sotaan vuonna 1939 suojellakseen Puolaa miehitykseltä.
Siksi Britannia oli mukana kauheassa sodassa.
Entä kun sota loppuu, ja Stalin on miehittänyt Puolan?
Se oli Churchillin painajainen.
Koko maailman kurjuus kammottaa minua, ja pelkään yhä enenevässä määrin,
että päättelemistämme kamppailuista nousee vielä uusia kamppailuja.
Winston Churchill kirjoitti Rooseveltille yli tuhat kirjettä ja sähkettä,
ja Franklin Roosevelt kirjoitti takaisin ehkä lähes 800.
Churchill oli selvästi tämän ihmissuhteen kosija.
Herra presidentti, rauha Saksan ja Japanin kanssa meidän ehdoillamme -
ei tuo meille kummallekaan paljon lepoa.
Meidän täytyy auttaa rähjäinen ja nälkäinen maailma taas jaloilleen.
Entä mitä Josif-setä tai hänen seuraajansa sanoo meidän tavastamme hoitaa asia?
Heidän välinsä etääntyivät ja viilenivät.
He olivat kuin vanha aviopari, jotka tunsivat toistensa viat,
mutta eivät silti osanneet olla erossa.
LIITTOUTUNEET ETENIVÄT SAKSAAN KAHDELTA PUOLELTA
PUNA-ARMEIJA ALOITTI "VIIMEISEN" TAISTELUN BERLIINISTÄ
12. HUHTIKUUTA 1945
Koko maailma on kuullut järkyttävän uutisen Frankin Rooseveltin kuolemasta.
Kun kuulin uutiset varhain aamulla perjantaina 13. päivänä,
minusta tuntui kuin olisin saanut fyysisen iskun.
Kun uutinen Rooseveltin kuolemasta tuli,
Churchill piti upean muistopuheen parlamentin alahuoneessa.
Hän ymmärsi, että ystävyys oli ollut epätäydellinen.
Se oli sekä henkilökohtainen että poliittinen.
Minun suhteeni siihen säihkyvään ihmiseen -
oli tärkeässä osassa pitkinä, kauheina vuosina, jotka kohtasimme yhdessä.
Nyt ne ajat olivat ohi,
ja minun ylitseni löi suuren, peruuttamattoman menetyksen tunne.
Churchill sanoi kerran:
"Minusta Franklin Roosevelt oli kuin avaisi samppanjapullon."
Roosevelt kirjoitti: "On hauskaa olla samalla vuosikymmenellä kanssasi."
Meillä oli onnea, koska he olivat paikalla kriisin hetkellä.
Hitler oli tehnyt lopullisen päätöksensä: hän jäisi Berliiniin loppuun saakka.
Pääkaupunki oli pian kokonaan venäläisten piirittämä,
ja Führer oli menettänyt tilanteen hallinnan täysin.
Hän ei voinut muuta kuin järjestää oman kuolemansa kaupungin raunioissa.
Hän ampui itseään suuhun.
On sanottava, että se oli hänelle oikein sopiva kuolema.
Minulla ei ole Euroopan sodasta muuta erityistä sanottavaa -
kuin että tilanne on ehdottomasti parempi -
kuin se oli viisi vuotta sitten.
8. TOUKOKUUTA 1945
Eilisaamuna kello 2.41 -
Saksan ylimmän sotilasjohdon edustaja -
allekirjoitti ehdottoman antautumisasiakirjan.
Sota Saksaa vastaan on siis päättynyt.
VOITTO SAKSASTA 1945
Kauan eläköön vapausaate. Jumala kuningasta varjelkoon.
Ylivoimaisen voiton hetkelläkin -
olin aivan liian tietoinen meitä odottavista vaikeuksista ja vaaroista.
Siitä huolimatta nyt voisimme iloita pienen hetken.
Voitonpäivän iltana hän oli yksin pääministerin virka-asunnossa,
koska Clementine oli Neuvostoliitossa tavallaan valtiovierailulla.
Hän söi illallista ja käveli sitten puutarhassa Smoky-kissan kanssa.
Minusta on hämmästyttävää, että hän oli yksin sinä iltana,
kun hänen työnsä kantoi hedelmää.
7.5.1945 SAKSA ANTAUTUU
Jos venäläiset ikinä uskovat,
että pelkäämme heitä ja että taivumme kovistelun edessä,
joudun olemaan huolissani väleistämme tulevaisuudessa.
Oli selvää,
että Britannian ja USA:n näkemykset uudesta maailmanjärjestyksestä -
olisivat hyvin erilaiset.
Amerikkalaiset eivät edelleenkään olleet voittaneet Japania.
Heillä oli valtavat tavoitteet Kaukoidässä.
He eivät olleet Churchillin tavoin kauhuissaan -
Itä-Euroopan jäämisestä kommunistien hallintaan.
Churchill pelkäsi, ettei Stalin pysähtyisi venäläisten kanssa sovituille rajoille,
vaan jatkaisi niistä eteenpäin, sillä puna-armeija oli valtava.
Stalin pöyristytti häntä.
Hän näki dystooppisen sodanjälkeisen maailman,
jossa sota saattaisi jatkua lännen ja Neuvostoliiton välisenä.
Haluan suunnitelman Jaltan sopimuksen valvomiseksi,
jotta Puolalla olisi mahdollisuus itsehallintoon.
Emme pärjää venäläisille yksin. Heillä on miesylivoima.
Meidän on toimittava ennen kuin USA lähtee.
Ettäkö hyökkäisimme Neuvostoliiton kimppuun? Sehän on mahdotonta!
Olen silti miettinyt sitä.
Haluan suunnitelmat kaikkiin tilanteisiin.
Ennen kuin on liian myöhäistä.
Churchillille tarjottiin suunnitelmaa nimeltä operaatio Unthinkable.
Siinä Wehrmacht eli Saksan asevoimat -
aseistettaisiin tappion jälkeen uudelleen ja käännettäisiin puna-armeijaa vastaan.
Suunnitelma oli aivan mielipuolinen, eikä sitä toteutettu.
Se kuitenkin kertoo Churchillin henkisestä ja emotionaalisesta tilasta.
Meidän on vielä varmistettava, ettei kunniallisia tarkoituksia,
joiden vuoksi lähdimme sotaan, pyyhkäistä syrjään,
ja ettei sanoja "vapaus", "demokratia" ja "vapautus" -
vääristetä pois niiden todellisesta merkityksestä.
Ei olisi järkeä rangaista Hitlerin kätyreitä heidän rikoksistaan,
jos saksalaisten valloittajien tilalle tulisi totalitarismi tai poliisivaltio.
Sodan päättyessä Churchillilla oli paljon ajatuksia siitä,
miltä sodanjälkeinen maailma näyttäisi,
mutta hänen piti voittaa vaalit.
Työväenpuolue sanoi, ettei halunnut enää olla Churchillin hallituskumppani.
"Me haluamme valtaa. Sota on ohi, ja vedit sen hienosti,
mutta sinä et ole mukana tulevaisuudenvisiossamme."
Jos ajattelette, että tämä riittää minusta ja että minut pitäisi päästää eläkkeelle,
hyväksyn sen hyvänä häviäjänä,
mutta minun on varoitettava teitä:
teidän on oltava valmis uusiin uhrauksiin suurten aatteiden vuoksi.
Mikset maalaa?
Ansaitset sentään rentoutumista. -Kyllähän minä rentoudun.
Tosin tietyt ajatukset keskeyttävät rentoutumiseni aina.
Sinä voitit sodan.
Niin, mutta nyt, kun Euroopan tapahtumat ovat ohi,
on velvollisuuteni järjestää vaalit, enkä ehkä voita niitä.
Näit, miten kansa rakastaa sinua.
Eikö sinun pitäisi ratsastaa voitolla? -Pitäisi toki.
No, siinä tapauksessa… Maalaa.
Vuonna 1945 pidettyjä vaaleja oli lykätty sodan realiteettien takia.
Niiden pitäminen vei aikaa, koska miehiä oli palveluksessa ympäri maailmaa.
Nyt ei ole aikaa puuhastella turhia tai pelleillä heikon hallinnon kanssa.
Työväenpuolueen iskulause oli historian parhaita.
Se kuului: "Hurraa Churchillille, äänestä työväenpuoluetta."
"Juhlikaa Churchillia, voittoa, vapautta ja valtakunnan pelastumista,
mutta me olemme maan tulevaisuus."
Hän olisi voinut jäädä päivänpolitiikan yläpuolelle -
ja esiintyä kansallisen yhtenäisyyden ehdokkaana ja hallituskoalition johtajana.
Sen sijaan hän käynnisti myrkyllisen kampanjan työväenpuoluetta vastaan.
Hän päästeli sammakoita ja yritti pelata vaaleja.
Hän väitti työväenpuolueen perustavan uuden Gestapon.
Äkkiä vajottiin taas loanheittopolitiikkaan.
Kansa ei pitänyt näkemästään.
CHURCHILL SAI BUUAUKSIA VAALIKAMPANJAN LOPPUSUORALLA
Vaalipäivän jälkeen herra Churchill lähti Etelä-Ranskaan maalaamaan.
Hän oli vetänyt tiukan kampanjan ja piti ansaittua lomaa -
ennen presidentti Trumanin ja marsalkka Stalinin tapaamista.
Äänestyslippujen saapuessa maailman kaikista kolkista -
Churchill lähti Potsdamiin toisen maailmansodan viimeiseen konferenssiin.
Potsdamin konferenssin piti alkaa virallisesti 17. heinäkuuta.
16. heinäkuuta New Mexicon erämaassa maailma siirtyi atomiaikaan,
kun Yhdysvallat räjäytti onnistuneesti plutoniumpommin,
joka paljastui tuhovoimaltaan äärimmäisen suureksi.
Presidentti Truman odotti konferenssin alkamista Potsdamissa.
Vasta muutaman kuukauden virassa ollut Truman sai uutisen räjäytyksestä.
Churchill pyysi Trumania kertomaan, oliko koe "flop" vai "plop".
Truman vastasi viestillä: "Plop."
Churchill ymmärsi, että muuttaisi sodan kulun.
Sota jatkui Tyynellämerellä, ja kaikki alkoivat ymmärtää,
että maihinnousu Japaniin tuottaisi valtavat tappiot.
Churchill odotti 1,5 miljoonan miestappioita:
miljoona USA:sta ja puoli miljoonaa Kansainyhteisöstä.
Manhattan-projekti oli kantanut hedelmää.
Tehtävänä oli monia moraalisia valintoja, ja nyt meillä oli atomipommi.
Ydinsopimukseen kuului, että ennen ydinaseen käyttöä -
myös Churchillin oli annettava suostumuksensa.
Churchill sanoi myöhemmin antaneensa suostumuksen ehdoitta ja automaattisesti.
Hänestä ydinasetta tuli käyttää sodan lyhentämiseen -
ja verisen Japanin-maihinnousun estämiseen.
Churchillille oli monestakin syystä tärkeää tehdä oma osansa.
Pommin energia oli samaa kuin se, joka saa tähdet tuikkimaan yötaivaalla.
Hän halusi mukaan.
Se ei saanut jäädä amerikkalaisten asiaksi. Siksi hän suostui ilomielin.
Churchillin piti lähteä Potsdamista kesken kaiken,
koska ääntenlaskenta oli valmis.
Hän lensi kotiin kuulemaan vaalituloksen.
Heräsin äkkiä terävään, lähes fyysisen tuskan piikkiin.
Alitajuinen usko tappioomme syöksyi pintaan ja valtasi mieleni.
Suurien tapahtumien paine,
jota vasten olin pitänyt yllä lentonopeuttani jo kauan,
katoaisi, ja minä putoaisin.
Konservatiivit, 180.
Työväenpuolue, 364.
Lopulta kansa päättää, kuka sitä hallitsee.
Churchill todella todisti sen. Katsokaa nyt häntä.
Hän ohjasi maansa voittoon ja pelastukseen läpi toisen maailmansodan.
Sitten vuonna 1945 hän sai murskaavat lähtöpassit.
Vaalitulos oli varmasti hänelle kuin isku vasten kasvoja.
Äitini itki valtoimenaan,
ja ainoa, joka ei itkenyt, oli kerrankin Churchill.
Hän sanoi: "Kansa on puhunut."
Työväenpuolueen suuri voitto osoittaa,
että maamme on valmis uudenlaiseen politiikkaan -
uudenlaisen maailman haasteiden selättämiseksi.
Viiden ja puolen vuoden sodan ja vaikeuksien jälkeen -
kansa halusi kansallisen terveydenhuollon ja jälleenrakentamista.
Hänen sanavalmiutensa ei tietenkään horjunut edes tappion hetkellä.
Clementine sanoi, että ehkä häviö oli "siunaus valepuvussa".
"Se on naamioitu erittäin hyvin", Winston vastasi.
Kansan mielikuva Churchillista oli erilainen sodan aikana,
kun suuren valtiomiehen elkeet ja määrätietoisuus -
olivat hyödyllisiä ihmisten kannustamisessa ja innostamisessa -
suurten vaikeuksien ja pimeyden edessä,
kuin rauhan aikaan.
Jos hän olisi ollut yhtä suosittu kuin hän on kansakunnan mielikuvituksessa nyt,
olisi vaikeaa kuvitella, että hänen puolueensa häviäisi vaalit.
Olemme ikonisoineet hänet aivan äärimmäisellä tavalla -
ja tehneet hänestä yksiselitteisen sankarin.
Minulta vietiin valta muokata tulevaisuutta.
Keräämäni tiedot ja kokemukset -
sekä monissa maissa saamani auktoriteetti ja luottamus katoaisivat.
Hän menetti valtansa,
mutta juuri ennen vaalien jälkeistä paluuta Lontooseen -
julkaistiin Potsdamin julistus.
Siinä vaadittiin Japanin antautumista, tai muuten…
Mitä oli ruuti? Mitätöntä.
Mitä oli sähkö? Merkityksetöntä.
Atomipommi oli kuin toinen tuleminen vihan muodossa.
HIROSHIMA 6. ELOKUUTA 1945
NAGASAKI 9. ELOKUUTA 1945
VOITTO! JAPANI LUOVUTTI
Rauhan toi pommi, mutta sen voivat säilyttää vain ihmiset.
Tästä lähtien he säilyttävät sen sellaisen vaaran edessä,
joka ei uhkaa vain sivistyksen, vaan koko ihmiskunnan olemassaoloa.
Pitkän elämäni erilaisten kokemusten tarjoamista opetuksista arvokkain on tämä:
tiedä, miten hetkeä käsketään pysähtymään.
Churchillin kaltainen ihminen -
ei voi siirtyä kaiken keskipisteestä vain syrjään maalaamaan.
Se oli osa hänen elämäänsä, mutta hän halusi muutakin.
Ei hän aikonut ikinä jäädä kokonaan eläkkeelle.
Churchill ei osannut jäädä paikoilleen. Hänellä oli aina kiire jonnekin.
Hänet kutsuttiin puhumaan Westminster Collegeen, Missourin Fultoniin.
Se oli presidentti Trumanin kotiosavaltiossa.
Juna Jefferson Cityyn on pian lähtövalmiina.
Ehdin vielä murskata nämä lehdistön herrasmiehet ansaitusti.
Otan kolme korttia. -Minulle yksi.
Kuulkaa, pojat, jos syntyisin uudelleen,
on eräs maa, jonka kansalaiseksi haluaisin.
Siellä mies tietää tulevaisuutensa rajattomaksi.
Mikä se on, herra Churchill?
Yhdysvallat, vaikka tietyt tapanne ovatkin kammottavia.
Mistä tavoista puhutte?
Te lakkaatte juomasta aterioiden ajaksi.
Katson.
Ristiväri.
Mistä aiotte puhua?
En tajunnut, että tämä oli työkorttipeli.
Aion puhua Neuvostoliiton kurjasta vaikutuspiiristä.
Se on kovettunut läpäisemättömäksi muuriksi -
ja jättänyt miljoonia sorron yöhön.
Vastahan venäläiset olivat liittolaisiamme.
Teitä sanotaan sodanlietsojaksi.
Se ei olisi ensimmäinen kerta.
Katsokaas, herrat, olen pelannut tämän käden aiemminkin.
Olin oikeassa vuonna 1938 -
ja niin olen nytkin.
Stettinistä Itämereltä Adrianmeren Triesteen -
on mantereen halki laskeutunut rautaesirippu.
Hän oli aina antikommunisti.
Hän yritti muistuttaa yleisöä asioista, jotka meitä hänen mielestään yhdistivät.
Vapaus, demokratia, sananvapaus…
Ne olivat nyt Neuvostoliiton etupiirissä uhattuina.
Kun meillä on vielä aikaa, meidän täytyy nyt miettiä -
vapauden ja demokratian olosuhteiden luomista -
kaikkiin maihin niin pian kuin mahdollista.
Hän piti rautaesirippupuheen, joka oli periaatteessa "hyvä vastaan paha".
Sellainen moraalinen selkeys ärsyttää ihmisiä.
Häntä syytettiin tietysti taas sodanlietsojaksi, kuten 1930-luvullakin.
Vaikeudet ja vaarat eivät poistu edestämme sillä, että suljemme silmämme.
Puhe ennusti sen, mitä tulisi tapahtumaan.
Rautaesirippu laskeutuisi Euroopan halki ja kylmä sota alkaisi.
24.10.1945 YHDISTYNEET KANSAKUNNAT PERUSTETAAN
RAUTAESIRIPPU UHKAA
NEUVOSTOLIITTO KEHITTI ATOMIPOMMIN
29. ELOKUUTA 1949 NEUVOSTOLIITON YDINKOE
Churchill oli monesta asiasta väärässä, mutta oikeassa kahdesta:
natsismin tyranniasta ja neuvostokommunismista.
Monen mielestä kuuluisin sodan jälkeen eläkkeelle -
ja olen jonkinlainen vanhus valtiomieheksi.
Miten se onnistuisi?
Olen taistellut koko elämäni enkä voi antaa periksi nyt.
Sisäinen pakko olla johtajana kansainvälisellä näyttämöllä oli tallessa.
Hän ei halunnut päästää irti.
Herra Churchill, kohtaus kaksi, otto yksi.
Hyvät naiset ja herrat,
äänet, jotka annatte helmikuun 23. päivänä,
ovat tulevaisuutenne kannalta äärimmäisen tärkeitä.
Poikki. -Eikö ollutkin parempi?
Me olemme harvat ja valitut.
En muista tekstiä, ja minun muistini on huippuluokkaa.
Tiedän, mutta ei se mitään. Katsokaa kameraan ja aloittakaa alusta.
Me olemme harvat ja valitut.
Te kaikki olette kirottuja.
Teille ei ole paikkaa taivaassa. Eihän taivaaseen saa tulla ahdasta.
Muistin lainauksen aamulla lukemastani.
Tehkää sillä, minkä voitte.
Demokratian ongelma on, että ihmiset kyllästyvät.
Se mies johti Englannin armottoman ajan läpi, sai sitten potkut virastaan -
ja palasi lopulta pääministeriksi.
Hän teki huiman paluun.
Konservatiivit palaavat kuuden vuoden tauon jälkeen valtaan.
Maailmanluokan valtiomies Winston Spencer Churchill palaa valtaan.
Parlamentin alahuoneen aulassa on valtava, pronssinen Churchill-patsas.
Monella kansanedustajalla on tapana -
koskettaa sen kenkää tuodakseen itselleen onnea.
Se muistuttaa meitä kaikkia hänestä joka päivä.
Churchill katsoi, että historiaa voi ymmärtää kirjoittamalla sen itse.
Niin hän ryhtyi tekemään.
Roosevelt oli kuollut, eikä Stalin tainnut pitää päiväkirjaa.
Hitlerkin on kuollut.
Churchill otti narratiivin heti haltuunsa.
Hän muovasi meidän näkemystämme toisesta maailmansodasta.
Se tarkoitti suunnatonta valtaa.
Sen vallan vuoksi historioitsijoiden sukupolvet ja myöhemmin yleisö -
katsovat toisen maailmansodan tapahtumia Churchillin silmien kautta.
Toinen maailmansota päätti Brittiläisen imperiumin silloisessa muodossaan.
Ihmiset vaativat vapautta ja nationalismia.
Churchill uskoi, että Britannia ja USA päättäisivät maailman suunnan.
Todellisuudessa USA loi erilaisen imperiumin,
jossa valta ei ollut poliittista, vaan taloudellista.
Se ei sopinut Churchillille.
Imperialistina hän ei ikinä hyväksynyt sitä, että imperiumin aika oli ohi.
Churchill on avainasemassa, jos haluamme ymmärtää brittiläisyyden narratiivia,
joka rakennettiin, jotta brittisukupolvet voisivat kokea itsensä hyviksi.
Hän ei ole niinkään tärkeä monimutkaisena ihmisenä,
vaan voiton, status quon, jatkuvuuden,
perinteiden ja luokkarakenteiden vahvistamisen symbolina.
Toisinaan maailma kaipaa vahvoja johtajia.
Churchill oli vahva johtaja,
joka ei koskaan unohtanut vapauden kauneutta tai demokratian arvoa.
Walt Whitmania mukaillen:
kuten Amerikkakin, Churchill sisälsi kaikkeuksia.
Minusta on mahdollista olla suuria aikaan saava johtaja,
joka auttaa maailman pelastamisessa joltakin aidosti pahalta,
ja samalla tehdä aidosti kauheita päätöksiä -
ja suosia kammottavia näkökantoja.
Tuo kaikki voi olla totta yhtä aikaa.
Ei meidän tarvitse siksi kaataa hänen patsaitaan,
mutta ehkä meidän täytyy kertoa hänen tarinansa kokonaisvaltaisemmin.
Sinnikkyys, päättäväisyys,
puhetaito, sanavalmius, palo ja määrätietoisuus.
Siinä mielessä britit näkevät Churchillin kuvassa -
parhaan mahdollisen omakuvansa.
Fyysisesti ja moraalisesti rohkea,
täynnä ymmärrystä ja kaukonäköisyyttä.
Niin humoristinen, että hän naurattaa yhä, vaikka kuoli 60 vuotta sitten.
Tämä muotokuva on upea esimerkki modernista taiteesta.
Yhtä määrätietoista henkeä on harvoin nähty ihmiskunnan historiassa.
Churchillin tulisi innostaa meitä.
Ei sankaruutensa, vaan ihmisyytensä takia.
Vielä saattaa koittaa se päivä,
jona reiluuden, lähimmäisenrakkauden sekä oikeuden ja vapauden arvon ansiosta -
piinatut sukupolvet voivat marssia rauhassa ja voittoisina -
ulos kammottavasta ajasta, jossa meidän on pakko elää.
Kun olin pieni, asuimme Chartwellissä.
Veljeni juoksi käytävää pitkin isoisän pyhimpään eli työhuoneeseen,
minne meillä ei ollut lupa mennä.
Hän kysyi: "Isoisä, onko totta, että olet suurin elossa oleva englantilainen?"
Isoisä vastasi: "On. Menehän siitä."
Vaikka hän oli isänmaallinen ja välillä mahtipontinenkin imperiumin kannattaja,
hän oli myös hyvin liberaali.
Hän uskoi edistykseen, vapauteen ja mahdollisuuksiin.
Hän on nyt ajankohtaisempi kuin koskaan,
koska arvot, joihin hän uskoi,
ovat vakavan uhan edessä, ja niiden on voitettava.
Sota vaatii päättäväisyyttä.
Tappio vaatii uhmakkuutta.
Voitto vaatii jalomielisyyttä.
Rauha vaatii hyvää tahtoa.
Tekstitys: Riku Kanninen