ARKIVOPTAGELSERNE ER ÆGTE OG BLEV FILMET UNDER 2. VERDENSKRIG.
DE ER BLEVET FARVELAGT MED DIGITAL BILLEDTEKNOLOGI.
22. JUNI FRANKRIG OVERGIVER SIG
7. SEPTEMBER BLITZEN BEGYNDER
LONDON BOMBET
7. DECEMBER PEARL HARBOR ANGREBET
ANGREB PÅ PEARL HARBOR
5. JUNI 1944
I er kød…
Er I på stranden? Skifter.
Winston?
Skal du ikke i seng?
Winston?
Er du klar over, at når du vågner…
…har 20.000 af vores unge mænd…
…mistet livet?
CHURCHILL I KRIG
Vi overgiver os aldrig.
Operation Overlord var vores største pligt i verden.
Den frygtelige pris, vi betalte i menneskeliv og blod
for de store offensiver i Første Verdenskrig
var indgraveret i mit sind.
Churchill blev hjemsøgt af Gallipoli.
Det var en fiasko.
Da Operation Overlord og D-Day nærmede sig,
begyndte han at frygte, at det ville ende i et blodbad,
at han havde forpligtet sig til noget, der ville ende i en katastrofe.
Skal Overlord føres ud i livet, skal det være med overvældende kraft.
FRANKRIGS KYST
Uanset at stormen raser mod murene i vores fæstning,
vil dette slag i sidste ende, trods vores modstanderes djævelskab,
føre til det tyske riges største sejr.
Tyskland dominerer stadig på det europæiske kontinent.
Storbritannien, Amerika og deres allierede skal have fodfæste på den europæiske kyst
og indlede befrielsen af Vesteuropa.
ENGLAND MAJ 1944
Hele det sydlige England blev en stor militærlejr…
fyldt med mænd, der var blevet trænet til og var ivrige efter
at bekæmpe tyskerne på den anden side af Kanalen.
Churchill ville altid vende stærkt tilbage til kontinent en dag,
men han ville ikke gøre det for tidligt, og han ville først gøre det
når han var 100 % sikker på succes.
Du kunne ikke gøre det halvhjertet, for så ville tyskerne vinde.
Spørgsmålet er, om sagen er så vigtig, at man er villig til at ofre liv?
Winston Churchill kom nok til den konklusion.
Fjenden måtte vide, at en invasion var under forberedelse.
Vi måtte hemmeligholde stedet og tidspunktet
og få ham til at tro, vi landede et andet sted på et andet tidspunkt.
Der er kun så mange steder. Calais var et logisk valg.
Det var det nærmeste sted på England,
og det var der, tyskerne troede, de allierede ville gå i land,
men valget faldt på Normandiet.
En landgang er mere oplagt dér, for forsvarsværket i Calais er omfattende.
I krigstid er sandheden så værdifuld,
at hun altid skal passes på af en livvagt af løgne.
De udtænker en vildledningsplan kaldet Operation Bodyguard.
Vi vil forvirre dem,
så de ikke forbereder et forsvar.
Churchill havde et aktivt sind.
Han nød intrigerne i disse planer.
Britiske dobbeltagenter fortæller tyskerne alt muligt vrøvl om,
hvor og hvornår invasionen vil finde sted.
De får general Patton til at mødes i det sydøstlige England
med en falsk hærgruppe.
Det er oppustelige tanke og fly lavet af balsatræ.
Simulerede koncentrationer af tropper, flåder af "skibe"…
…og øget radiokommunikation blev taget i brug.
Eisenhower får kommandoen over invasionen af Normandiet.
Han havde kommandoen over landgangen i Nordafrika.
Han er også øverstkommanderende for invasionen af Sicilien,
så han har to landinger under bæltet.
Fra Eisenhowers perspektiv
var Storbritannien et springbræt for befrielsen af kontinentet,
så Churchill måtte enes med Eisenhower og Eisenhower med Churchill.
Politikerne og militæret interagerer her.
Der er helt sikkert spændinger.
Churchill opfattede sig selv som militærleder,
men han leder ikke operationen.
Han bidrag er et overstået kapital.
Eisenhower prøver at styre Churchill.
Men det er en ting, som ingen evner.
At kontrollere en personlighed som Churchill er ikke let.
"Beslutningen er truffet. Overlad planlægningen til os."
Jeg følte, vi nærmede os et af krigens klimakser.
D-dag nærmede sig, og situationen blev mere anspændt.
Eisenhower truede med at trække sig
for at sikre sig, at Roosevelt bakkede op om Ike
i stedet for at støtte en af Churchills krigsplaner.
Roosevelt delegerede til Eisenhower,
og i sidste ende måtte Churchill overlade beslutningerne til Roosevelt.
På det tidspunkt er det amerikanerne, der bestemmer.
Storbritannien var ikke længere deres vigtigste strategiske partner,
og USA begyndte i højere grad at udstikke kursen.
I begyndelsen af krigen kunne man nok sige,
at Roosevelt så op til Churchill.
Det var ham, der trodsede Hitler
og var blevet berømt.
Men det amerikanske militærs enorme styrke betød,
at Churchill begynder at blive juniorpartneren.
Da de planlagde D-dag i al fortrolighed,
sagde Churchill, han ville være der.
En mand, der skal træffe alvorlige krigsbeslutninger
higer også efter forfriskende eventyr.
Måske har han også brug for den trøst, at når han sender så mange i døden,
deler han måske lidt af den risiko, de løber.
Altid at ville være, hvor handlingen var,
blev hos ham hele livet.
Det går tilbage til hans tidlige liv. Han elskede slaget.
Jeg hader at sige det, men han elskede slagmarker.
Adrenalinsuset fra hans narrestreger i Sydafrika
forsvandt nok aldrig.
6. JUNI 1944 D-DAG
Jeg burde være der. Om bord på skibet, når det åbner ild.
Den største invasion i historien, og jeg er fanget her.
Det er kongens skyld.
Jeg er desværre enig med kongen.
Landet har ikke råd til at tabe dit hoved til en vildfaren granat.
-Du mister allerede hovedet nok. -Han bør ikke blande sig.
Det var ikke kun ham. Eisenhower var også imod det.
Men kongen beseglede det, ikke?
Jeg har ret til at deltage, hvis jeg vil,
men han ved, jeg ikke vil afslå en kongelig anmodning.
Hvis det betyder noget for dig,
er jeg glad for, du ikke er på en krydser i farezonen.
Hvad, hvis nu det går galt?
Hvis vi har fejlbedømt situationen og aldrig kommer i land?
Hvis vi spræller på strandene i månedsvis som i Gallipoli?
-Jeg skal være der. -Hvad skal du dér, Winston?
Du bliver tilskuer.
Der er brug for dig her hos folket.
Det er deres sønner, ægtemænd og fædre derude.
Hvem taler med dem, hvis ikke dig?
Du har et svar på alt.
Du skal ikke kommandere et skib til Frankrig iført den.
Jeg kunne, hvis jeg ville.
Tak.
Jeg går i kortrummet. De bør vide noget.
General Eisenhower sagde: "Det sidste, vi vil have, er,
at Englands premierminister udsættes for fare, fordi han vil se det."
Der er denne utrolige korrespondance mellem ham og kong George VI,
hvor kongen må benytte sig af sin højere rang
og Churchill må affinde sig med det.
D-DAY 6. JUNI 1944
Den 6. juni 1944 var den vigtigste dag i det 20. århundrede.
Demokratiet hang i en tynd tråd.
En flink fyr fra Catskills…
Churchill har sin egen personlige historie med disse operationer.
Hvis det går galt, har et nyt forsøg lange udsigter.
Alt kan ske.
Han er bekymret for, at blomsten af britisk og amerikansk ungdom skal drukne,
dø på lavt vand ud for den franske kyst, tidevandet rødt af de unges blod.
Slaget, der nu er begyndt,
vil vokse konstant i omfang og intensitet i mange uger fremover,
og jeg vil ikke prøve at spekulere på dets udfald.
Der var intens spænding om landingerne i Frankrig,
som alle vidste var igangværende.
Der er gigantiske luftangreb.
En enorm koncentration af flådens ildkraft.
Tropper er blevet trænet.
Alt er blevet gjort for at give D-dag den største chance for succes.
På grund af bedraget
ved Tyskerne ikke, hvor og hvornår angrebet kommer.
De allierede kunne at etablere det brohoved
før nazisterne reagerede.
De antog, at der ville være store tab på strandene.
Men på trods af hårde kampe, Især på Omaha Beach,
en af de amerikanske strande, gik landgangen ret godt.
De allierede opbygger deres styrker der, som skal sprede sig ud derfra.
D-Day er en forbløffende succes.
Vi tager D-dag og D-dags succes for givet.
Men et tilbageslag i Normandiet i 1944
kunne have forlænget krigen betydeligt
og kunne have kostet både Churchill og Roosevelt deres embeder.
Kort efter invasionen af Normandiet besøger Churchill stedet.
Churchill vil være tæt på handlingen som altid. Han kunne ikke holde sig væk.
Han vil lykønske alle dem, der udførte landingen,
inklusive general Montgomery, briternes øverstkommanderende.
Montgomery er ikke en mand uden ego,
men Churchill brugte ikke meget tid
på at dvæle ved hans underordnedes egoer.
Det siges, at Churchill tilbød Montgomery en drink,
og Montgomery siger: "Jeg hverken drikker eller ryger. Jeg er 100% i god form.
Churchill vil ikke overgås, og svarer: "Jeg drikker, ryger og er 200 % i form.
Vi har en lille udveksling,
der illustrerer, hvor stridbar Churchill kan være.
6. JUNI 1944
DE ALLIEREDE RYKKER LÆNGERE IND I FRANKRIG
YANKEERNES PANSER INDTAGER PARIS NETTET STRAMMES
Paris er blevet befriet.
Pariserne rejste sig for at møde deres befriere.
Langt flere amerikanere end briter kæmper nu i Vesteuropa.
Churchill føler, at han bliver skubbet ud på et sidespor.
Den eneste gang, jeg skændes med amerikanerne,
er, når ikke deler hæderen med os.
Det har altid været mit ønske, at vi var ligemænd,
men hvordan kan man være det mod en så mægtig nation
med en befolkning næsten tre så stor?
Hvem der bestemmer afgøres af, hvem der er den stærkeste.
Og Dwight Eisenhower var den general,
hvis ansvar det var at befri Europa fra Hitler.
Sikkert fordi vi var den største fisk i havet.
Da de allierede begyndte at befri kontinentet i 1944,
fandt Churchill ud af sandheden om Auschwitz.
Det var via Udenrigsministeriet
og nogle polske flygtninge, som bragte nyheden til Vesten.
Premierminister til udenrigsminister.
BREV TIL ANTHONY EDEN, 1944
Det er der ingen tvivl om, at dette nok
er den mest forfærdelige forbrydelse nogensinde begået i verdenshistorien.
Og den er begået med videnskabeligt maskineri.
Vi bør udsende en erklæring
og jagte og dræbe alle, der har deltaget i den.
Mange har kritiseret Churchill for ikke at gøre mere
da det stod klart,
at disse kz-lejre ikke kun var hjemsted for fornedrelse,
ydmygelse og slavearbejde,
men var henrettelsessteder i industriel skala.
Det rygtedes i begyndelsen af 1940'erne. Problemet var, hvad man skulle gøre.
Mange har sagt, at man burde have bombet kz-lejrene
i et forsøg på at redde dem.
Churchill fortæller Anthony Eden, hans udenrigsminister,
at han skal presse luftvåbnet til at gøre alt, hvad det kan.
Det var en prioritet.
Der var et spørgsmål om træfsikkerhed. Kan man bombe gaskamre?
Ville de ende med at bombe barakkerne og dræbe de jødiske indsatte?
Måden at afslutte Holocaust på
var at bringe krigen til ophør hurtigst muligt.
Det var argumentet.
Det er en svær moralsk beslutning, de skal træffe under krigen,
en, man stadig kan stille spørgsmålstegn ved.
Vi taler meget om D-dag i 1944.
Hvad folk ikke husker, er, at Sovjet indledte
det største angreb i krigshistorien på østfronten på samme tid.
På en måned
påfører de den tyske hær en halv million ofre.
Det kommer fra øst, mens de allierede lander fra vest.
Sovjetunionen gør store fremskridt i øst.
Østeuropa, Polen og Balkan kan alle falde under sovjetisk kontrol.
Hvem der når først til Berlin og hvor meget territorium de erobrer undervejs
vil forme efterkrigstiden.
Jeg mener, det er meget vigtigt, at vi giver russerne hånd
så langt mod øst som muligt.
På intet andet tidspunkt
har krigens byrde tynget mig mere.
Churchill ville ikke være den, der afviklede det britiske imperium,
men han måtte belåne imperiet for at overleve
mens briterne ventede på, at resten af verden kom dem til undsætning.
Storbritannien er mindre vigtig. Verdens mest magtfulde imperium
er ved at blive en ø.
Bliver det en ny verden,
hvor det er Sovjetunionen mod USA, og vi bare er tilskuere?
Det er svært for en victoriansk imperialist at affinde sig med.
Forholdet mellem Churchill og Roosevelt
begyndte at flosse i efteråret 1944.
Churchill indser, at beslutningerne nu træffes mellem de to supermagter,
Stalin og Roosevelt.
Churchill siger: "Glem ikke mig."
Resten af krigen er en konstant indsats fra hans side
for at fremhæve Storbritanniens og hans synspunkter om,
hvordan verden skal se ud efter krigen.
MOSKVA OKTOBER 1944
I efteråret 1944 tager Churchill til Moskva for at møde Stalin.
Denne idé om indflydelsessfærer er noget, der optager Churchills tanker.
Hvor er den klart definerede britiske indflydelsessfære,
og hvor er den sovjetiske?
Jeg er lederen af en stærk, ubesejret nation.
Men hver morgen, når jeg vågner,
er min første tanke, hvordan jeg kan behage Roosevelt,
og min anden tanke er, hvordan jeg kan forsone Stalin.
Churchill fortsætter uden Roosevelt
eller andre amerikanske repræsentanter i disse forhandlinger.
Han troede på, at historien blev skabt af store mænd,
som efter hans mening sad omkring et bord
og trak grænserne.
Disse procenter er retfærdige og rimelige.
Enig?
Disse er tilfredsstillende.
Tak, Josef.
Churchill kalder kribleriet med procenterne "det uartige dokument."
"Storbritannien vil styre det her, og I styrer det her."
Det var en måde for Churchill at vise,
at han ikke ville blive en svag efterkrigsspiller,
som var underkastet USA
eller opgav sine forhåbninger om at bibeholde det britiske imperium.
Måske burde vi brænde det.
Vi afgør trods alt millioner af menneskers skæbne.
Nej. Behold det.
Det kaldes "det uartige dokument"
fordi Churchill vidste, han ikke burde gøre det.
Det virkede meget kynisk,
og lande som Rumænien og Bulgarien ville få 80 % russisk dominans.
Han mente, han havde reddet Grækenland.
"Denne brand reddede jeg ud af ilden."
Som om han trak en kævle ud fra bålet.
Men der var mange ting
på Balkan og i dele af Østeuropa, som han måtte acceptere.
Han erkender, at det bedste, han kan opnå,
er at sikre britiske interesser i videst muligt omfang.
Jeg har haft gode samtaler med den gamle bjørn.
Jeg kan lide ham mere for hver gang, vi ses. Han lader til at ville samarbejde.
Jeg skal holde præsidenten konstant opdateret,
og det er en svær balancegang.
DECEMBER 1944 ARDENNEROFFENSIVEN
Tyskerne er nu på tilbagetog i vest.
Den Røde Hær presser på fra øst.
Der er en fornemmelse af, at enden måske er i sigte.
Ved udgangen af 1944 indser de tre allierede, at de må diskutere,
sammen, krigens afslutning.
Stalin nægter at forlade sine egne grænser.
Han er bange for at flyve, føler sig ikke sikker,
så han vil kun mødes inden for Sovjetunionens grænser.
Churchill og Roosevelt går med til
at rejse til Sovjetunionen for at møde ham.
Sovjetunionen er ret hærget
efter de hårde kampe på østfronten,
så et af de få steder, de kan finde, er Jalta ved Sortehavet.
Den er et symbol på selve Sovjetunionen.
På overfladen ser alt fint ud, men hvis man nærmere efter
er der anderledes end det, man ser udefra, for det står katastrofalt dårligt til.
Paladset er inficeret af væggelus.
Der er væggelus i Churchills seng,
som bider ham i fødderne om natten.
Churchill siger, at selv på ti år kunne de ikke have fundet et værre sted end Jalta.
Han henviser til det senere som "Hades Riviera."
Vi træder ind i den udefinerbare verden,
hvor der hele tiden er anledning til selvransagelse.
Skyggerne bliver længere i Jalta.
Churchill talte senere om, at Roosevelt falmede.
FDR havde formået at vinde en fjerde embedsperiode
ved valget i 1944, men han er syg.
Han har hjertesvigt på dette tidspunkt.
Churchill skrev på et tidspunkt:
"Vores venskab er klippen, hvorpå jeg bygger verdens håb."
Jeg tror, der var en følelse af, at det endelig var slut,
at dette lange drama snart var ved at være slut.
Roosevelt vil, forståeligt nok, redde så mange amerikanske liv som muligt
ved at bringe Sovjet ind i kampen mod Japan.
Han ved ikke endnu, om atombomben er en mulighed.
De arbejder på den, men har ikke testet den.
Også utrolig vigtigt for Roosevelt er grundlæggelsen af De Forenede Nationer.
FDR vil så gerne have det til at fungere, at han narrede sig selv til at tro,
at Stalin ville holde sine løfter, fordi han ville det så meget.
Churchill mente, at han alene havde evnen til
at udstikke verden efter krigen.
Han mente, FDR var naiv og bekymrende venstreorienteret.
FDR brød sig ikke om det britiske imperium,
så Churchill ikke kunne risikere, at FDR blev efterkrigs-arkitekten.
Churchill vil have, at Roosevelt er hårdere mod Stalin,
men det lykkes ham ikke.
Sovjetunionen beslutter sig for at gå med i FN.
Sovjet vil gå i krig mod Japan, når krigen i Europa er slut.
Og de får Stalin til at afgive et løfte om,
at Polen kan forblive frit og uafhængigt.
Men faktum var, at Stalin løj så vandet drev.
Storbritannien gik i krig i 1939 for at beskytte Polen mod en besættelse.
Det var derfor, Storbritannien gik ind i krigen.
Nu er krigen slut, og Stalin besætter Polen?
Det er et mareridt for Churchill.
Hele verdens elendighed forfærder mig,
og jeg frygter i stigende grad,
at nye kampe kan opstå ud af dem, vi er i færd med at afslutte.
Winston Churchill sendte FDR over tusind breve og telegrammer,
og Roosevelt sendte ham omkring 800 retur.
Churchill er bejleren i deres forhold.
Hr. præsident, fred med Tyskland og Japan på vores betingelser
vil ikke give dig og mig megen hvile.
Der vil være en splittet og sulten verden, vi skal hjælpe på fødderne igen.
Og hvad vil onkel Joe eller hans efterfølger sige
til den måde, vi gerne vil gøre det på?
De bevæger sig væk fra hinanden.
De er som et gammelt ægtepar, der kender hinandens svagheder,
men ikke kan forestille sig et liv uden hinanden.
DE ALLIEREDE GÅR IND I TYSKLAND FRA TO SIDER
DE RØDE INDLEDER SLAGET OM BERLIN
Til hele den frie verden,
den chokerende nyhed at Franklin Roosevelt er død.
Da jeg modtog nyheden tidligt om morgenen fredag den 13.
føltes det som et fysisk slag.
Efter nyheden om FDR's død
gav Churchill en bemærkelsesværdig mindetale i Underhuset
som vedgik, at venskabet havde været ufuldkomment,
at det havde været både personligt og politisk.
Mit forhold til denne strålende personlighed
spillede en afgørende rolle i de forfærdelige år, vi arbejdede sammen.
Nu er det slut,
og jeg overvældes af en følelse af et dybt og uopretteligt tab.
Churchill sagde engang:
"For mig var Roosevelt som at åbne en flaske champagne."
Roosevelt skrev til Churchill: "Jeg er glad for at være i samme årti som dig."
Vi er heldige, at de var der, da krisen opstod.
Hitler havde besluttet at blive i Berlin til det sidste.
Hovedstaden var snart omringet af russerne,
og Führeren kunne ikke længere kontrollere begivenhederne.
Det var op til ham at organisere sin egen død midt i byens ruiner.
Han skød sig selv gennem munden.
Det var den rigtige beslutning at dø sådan.
Jeg har ikke noget særligt at sige
om krigens udvikling i Europa,
bortset fra, at den går mere tilfredsstillende
end for fem år siden.
8. MAJ 1945
I går morges klokken 02.41
underskrev den tyske overkommando
den betingelsesløse overgivelse.
Den tyske krig er derfor slut.
SEJR OVER TYSKLAND 1945
Længe leve frihedens sag.
Gud bevare Kongen.
I sejrens time var jeg udmærket klar over,
at der ventede vanskeligheder og farer forude.
Men nu, i det mindste, kunne vi i et kort øjeblik glædes.
Om aftenen på VE-dag
var han alene i Downing Street,
fordi Clementine var i Rusland på et statsbesøg.
Han spiste middag,
og så gik han ud i haven og gik rundt med Smoky, katten.
Det er ekstraordinært, at han var alene den aften,
da alt hans arbejde bar frugt.
TYSKLAND KAPITULERER
Hvis russerne bliver overbevist om, at vi er bange for dem
og kan presses til underkastelse, så vil jeg fortvivle over vores
fremtidige forhold til dem.
Det er tydeligt, at forståelsen
af Storbritanniens og USA's efterkrigsorden vil være forskellig.
Amerikanerne har stadig ikke vundet mod Japan.
De har store strategiske mål der.
De deler ikke Churchills frygt
for kommuniststyret i Østeuropa.
Churchill frygtede, at Stalin ikke ville stoppe ved den demarkationslinje,
som var aftalt med russerne, og måske bare pressede på,
fordi der var så mange tropper i Den Røde Hær.
Stalin forfærder ham.
Han ser en dystopisk efterkrigsverden,
hvor krigen måske vil fortsætte, hvor der vil udbryde krig
mellem de vestallierede og Sovjetunionen.
Jeg vil have en plan på plads, der håndhæver Jalta-aftalen,
så Polen får en fair chance for selvstyre.
Vi kan ikke besejre russerne alene. De er flere end os.
Før Amerika drager hjem, må vi tage initiativet.
Angribe sovjetterne?
-Det er utænkeligt. -Bortset fra, at jeg har tænkt det.
Jeg vil have en plan for alle eventualiteter.
Før det er for sent.
Churchill bliver forelagt en skør plan kaldet Operation Unthinkable,
hvor Wehrmacht, den tyske hær,
kunne få deres våben tilbage, efter at være blevet besejret,
for at angribe de sovjetiske hære.
En kugleskør plan, som bliver skrinlagt.
Men det viser, hvor han var, mentalt og følelsesmæssigt.
Vi har endnu ikke sikret os, at de ærefulde mål, som vi gik ind i krigen for,
ikke bliver tilsidesat,
og at ordene "frihed", "demokrati" og "befrielse"
ikke fordrejes.
Det nytter ikke meget at straffe nazisterne for deres forbrydelser,
hvis totalitære eller politiregeringer overtager de tyske angriberes plads.
Da krigen sluttede
gjorde Churchill sig mange tanker om,
hvordan efterkrigstiden skulle se ud.
Samtidig er der udskrevet valg.
Churchills koalitionspartnere, Labour-partiet
udtræder af koalitionsregeringen med ham.
De vil have magten.
"Krigen er vundet. Du spillede en afgørende rolle,
men vi har en anden vision for fremtiden."
Hvis I tror, at I har fået nok af mig
og at jeg bør sættes på græs,
så vil jeg tage det pænt.
Men jeg må advare jer,
så må I være forberedt på yderligere ofre for gode formål.
Hvorfor maler du ikke?
Du fortjener at slappe af.
Jeg slapper af.
Men disse tanker bliver ved med at afbryde mig.
Du vandt krigen.
Ja.
Men nu, hvor krigen er forbi i Europa,
er det min pligt at udskrive valg. Et valg, som jeg måske ikke vinder.
Du har set, at folk forguder dig.
Burde du ikke bare ride på sejrens bølge?
Jo, det burde jeg.
I så fald… mal.
Valget i 1945 er et valg, der er blevet udskudt
på grund af krigen,
og det vil tage noget tid at gennemføre valget
med så mange soldater spredt rundt om i verden.
Der er ikke tiden til at spilde tiden
ved at vælge en svag regering.
Labour havde et af de bedste slogans nogensinde.
Det lød: "Hyld Churchill, stem Labour."
Hyld Churchill, fejr sejren,
befrielsen, dette lands frelse,
men det er os, der vil føre landet videre.
Han kunne være blevet på sidelinjen.
Han kunne have præsenteret sig selv som en kandidat for national enhed,
som ledede en koalitionsregering.
I stedet indleder han en giftig valgkamp
mod Labour.
Udenrigspolitik…
Han siger nogle dumme ting. Det er en valgkamp.
Han siger, at Labour vil indføre en slags Gestapo.
Det er rendestenspolitik.
Det er fløjpolitik. Vælgerne bryder sig ikke om, hvad de ser.
CHURCHILL BUHET UD VED VALGKAMPENS SLUTNING
Efter valgdagen rejste Churchill til Sydfrankrig for at male.
Han førte en hård valgkamp
og tog en velfortjent ferie
før han mødte Truman og Stalin til konferencen.
Mens stemmesedlerne ankommer fra alle verdenshjørner
rejser Churchill til Potsdam til Anden Verdenskrigs sidste konference.
Potsdamkonferencen indledes officielt den 17. juli.
Den 16. juli, ude i New Mexicos vilde natur
træder verden ind i atomalderen,
da USA tester en plutoniumanordning,
som viser sig at have superlativ kraft og destruktivt potentiale.
Truman er i Potsdam og afventer konferencens start.
Nyheden formidles til præsident Truman,
som har været i embedet i et par måneder.
Churchill sagde til Truman: "Sig, om det er et flop eller en succes."
Og Truman svarer: "Succes."
Churchill indså, at der var tale om et krigsændrende øjeblik.
Krigen i Stillehavet fortsætter, og nu begynder alle at indse,
at invasionen af det japanske fastland bliver meget dyr.
Churchill forventer halvanden million ofre,
en million amerikanere og en halv fra Commonwealth.
Manhattan-projektet har båret frugt.
Der er alle mulige moralske valg, der nu skal træffes,
for nu har vi en atombombe.
En del af atomaftalen er, at før et atomvåben bliver anvendt,
skal Churchill også give sin tilladelse.
Churchill siger senere, at hans beslutning var enstemmig og ukvalificeret.
Han mente absolut, at atomvåben burde bruges til at forkorte krigen
og forhindre en kostbar invasion af det japanske fastland.
Det er vigtigt for Churchill, af mange grunde, at plante det flag.
Det er en bombe, der er drevet af den energi,
der får stjernerne til at glimte på nattehimlen.
Han vil være med.
Det bør ikke være en amerikansk ting. Derfor giver han gerne sit samtykke.
Churchill må forlade Potsdam før tid, da stemmesedlerne er talt op,
så han flyver hjem for at modtage valgets resultat.
Jeg vågnede pludselig med et skarpt stik af næsten fysisk smerte.
En hidtil underbevidst overbevisning om, at vi havde tabt
brød frem og dominerede mit sind.
Al presset fra de store begivenheder,
som i lang tid havde holdt mig oppe, brast, og styrtede til jorden.
Konservative, 180.
Labour, 364.
I sidste ende er det folket som bestemmer, hvem der styrer dem.
Og det beviste han.
Se på ham.
Han styrer sit land til sejr og frelse
i Anden Verdenskrig.
Og så, bang, i 1945, får han sparket.
Det må have været sådan et slag i ansigtet,
da resultatet blev kendt.
Min mor tudede,
og den eneste, der for en gangs skyld ikke græd, var Churchill.
Han sagde: "Folket har talt."
Labours store sejr viser, at landet er klar til
en ny politik i en ny verden.
Efter fem et halvt år med krig og nød
krævede folket et nationalt sundhedsvæsen og genopbygning.
Men han mistede ikke sine talegaver, selv ikke i nederlagets time.
Clementine sagde til ham: "Måske er det held i uheld."
Og han sagde: "Det er i så fald meget uheldigt."
Offentlighedens opfattelse af ham var anderledes i krigstid,
da hans statsmandsagtige storhed og målbevidsthed
var nyttig til at mobilisere folk og inspirere folket
i en tid med store udfordringer og mørke,
modsat i fredstid.
Hvis han havde været så populær, som han er nu i den nationale bevidsthed,
er det svært at forestille sig, at hans parti kunne have tabt valget,
for vi har ikoniseret ham i ekstrem grad og gjort ham til denne enestående helt.
Magten til at forme fremtiden fik jeg ikke.
Den viden og de erfaringer, jeg havde samlet,
den autoritet og velvilje, jeg nød i så mange lande, forsvandt.
Han mister magten, men lige før Churchill ankommer til London
bliver Potsdam-erklæringen proklameret.
Den opfordrer Japan til at overgive sig, og hvis Japan ikke…
Hvad var krudt? Trivielt.
Hvad var elektricitet? Meningsløst.
SOM FORTALT TIL HENRY STIMSON
Atombomben er Kristi genkomst i vrede.
SEJR! JAPAN OVERGIVER SIG
Bomben bragte fred,
men kun mænd kan bevare den fred.
Og fra nu af vil de skulle bevare den under trusler,
trusler mod overlevelsen ikke kun af civilisationen,
men af menneskeheden selv.
Efter et langt liv med mange erfaringer
er det mest værdifulde råd, jeg kan give videre
hvordan man evner at opretholde sin position.
En som Churchill kan ikke gå fra at være i centrum for alting
til i al stilhed at male og…
Det var en del af hans liv.
Det kunne ikke fylde hele hans liv,
og han ville aldrig gå på pension.
Churchill kan ikke sidde stille.
Han havde altid travlt med at komme et andet sted hen.
MARTS 1946
Han får en invitation til at tale på Westminster College i Missouri,
den amerikanske præsident Trumans hjemstat.
Toget til Jefferson City er snart klar til afgang.
Så er der stadig tid til at give pressen tæv i kort.
Jeg tager tre.
Et til mig.
Hvis jeg skulle blive født på ny
er der ét land, hvor jeg gerne ville være borger,
et land, hvor en mand kan nyde en grænseløs fremtid.
Og hvor er det, mr. Churchill?
USA. Selvom jeg må fordømme nogle af jeres skikke.
Hvilke skikke?
For det første drikker I ikke til måltiderne.
Kort.
Flush. Klør.
Hvad vil Deres tale handle om?
Jeg vidste ikke, det var et arbejds-kortspil.
Jeg vil tale om Sovjetunionens indflydelsessfære.
At den er stivnet til en uigennemtrængelig barriere,
som fanger millioner i undertrykkelse.
Russerne var nys vores allierede.
De vil kalde Dem krigsmager.
Det bliver ikke første gang.
Men ser I, mine herrer,
jeg har spillet denne hånd før.
Jeg havde ret i 1938…
Og jeg har ret nu.
Fra Stettin i Østersøen
til Trieste i Adriaterhavet
har et jerntæppe sænket sig på tværs af kontinentet.
Han var altid antikommunist.
Han prøver at minde sit publikum om det, han tror forener os,
frihed, demokrati og ytringsfrihed,
som denne sovjetdominerede sfære truer.
Det, vi skal overveje i dag,
mens der stadig er tid,
er etableringen af frihed og demokrati
så hurtigt som muligt i alle lande.
Churchill gav den store jerntæppetale, som handlede om de "gode mod de onde."
Og den moralske klarhed oprørte folk.
Han blev angrebet igen for at være en krigsmager,
ligesom det var tilfældet i 1930'erne.
Vores vanskeligheder og farer vil ikke forsvinde
ved at lukke øjnene for dem.
Denne tale forudsiger, hvad der vil ske,
nemlig at et jerntæppe vil sænke sig i Europa,
at den kolde krig begynder.
24. OKTOBER 1945 GRUNDLÆGGELSEN AF FN
JERNTRÆPPE-TRUSLEN
SOVJET HAR ATOMBOMBEN 1949
29. AUGUST 1949 SOVJET TESTER ATOMBOMBEN
Han tog fejl om mange ting i sin tidligere karriere,
men han havde ret to gange
om nazismens tyranni og om sovjetisk kommunisme.
Mange siger, jeg burde være gået på pension efter krigen
og være blevet en ældre statsmand.
Men hvordan kunne jeg?
Jeg har kæmpet hele mit liv, og kan ikke opgive kampen nu.
Ønsket om at lede på den internationale scene
var der stadig.
Han vil ikke give slip.
Mr. Churchill, scene to, optagelse et.
Mine damer og herrer…
VALGKAMP-FILM 1950
Den stemme, I vil afgive 23. februar
er af stor betydning for jeres fremtid.
-Tak. -Var det ikke bedre?
Vi er de få udvalgte.
Jeg kan ikke huske det. Jeg har en af de bedste hukommelser.
Det ved jeg, og det er helt i orden. Se ind i kameraet og begynd forfra, sir.
Vi er de få udvalgte.
I bliver forbandede.
Der er ingen plads til jer i himlen.
Vi kan ikke fylde Himlen helt op.
Jeg troede, I dæmpede de citater, jeg læste i morges.
I må gøre, hvad I kan med det.
Et af demokratiets problemer er, er folk bliver trætte af en.
Han ledte England gennem en brutal periode,
bliver straks fyret,
men kommer tilbage og bliver premierminister.
Bemærkelsesværdig comeback-historie.
Efter seks års Labour-styre vinder de Konservative.
Winston Spencer Churchill, statsmand, genvinder magten.
I det britiske parlament, House of Commons,
er der en enorm bronzestatue af Churchill,
og mange parlamentsmedlemmer har for vane
at røre ved hans sko for held.
Vi bliver dagligt mindet om hans eksistens.
Han var af den opfattelse, at historien bedst skabes
ved at skrive den selv.
Så det gik han i gang med.
FDR er død.
Stalin skriver ikke dagbog.
Og Hitler er død.
Churchill griber straks initiativet
og bliver den, der former, hvordan vi ser Anden Verdenskrig,
hvilket er en position med enorm magt.
Ved at udøve den magt
har generationer af historikere og offentligheden
set Anden Verdenskrig gennem hans optik.
Anden Verdenskrig varsler også enden på imperiet.
ET UAFHÆNGIGT INDIEN ER FØDT
Folk kræver frihed og nationalisme.
Churchill mener, at Storbritannien og USA bestemmer
verdens kurs.
Men det, USA gør, er at skabe et andet slags imperium,
som handler om økonomisk kontrol.
Og det trodser Churchill.
Han er imperialist og kan ikke forlige sig med det faktum, at imperiet er fortid.
Churchill er en nøglefigur
i fortællingen om den britiskhed, der er blevet konstrueret
for at give generationer af briter noget at være stolte af.
Ikke som person med al hans kompleksitet og sine brister,
men som et symbol på sejr, på at styrke status quo,
kontinuitet, tradition, klassesystemet.
Verden sulter til tider efter stærke ledere,
og Churchill var en stærk leder
som aldrig glemte frihedens skønhed og vigtigheden af demokrati.
For at citere Walt Whitman:
"Som Amerika rummer Churchill mange lag."
Det er muligt at være en leder, der opnår noget ekstraordinært,
som hjælper med at redde verden fra noget virkelig ondt,
og også traf beslutninger, der var forfærdelige
og havde synspunkter, som vi finder afskyelige.
Alle disse ting kan være sande.
Det betyder ikke, at vi skal rive hans statue ned,
men måske burde vi tilføje nogle, der fortæller historien mere detaljeret.
Stædigheden, beslutsomheden,
veltalenheden, hans vid og drive, hans forehavende.
I den forstand
ser briterne i hans billede
det bedst mulige billede af dem selv.
Fysisk modig,
moralsk modig,
fuld af indsigt og fremsynethed.
Humoristisk i et omfang,
at han stadig kan få folk til at grine 60 år efter sin død.
Portrættet er et bemærkelsesværdigt eksempel på moderne kunst.
Og en beslutsom ånd, sjældent set i menneskehedens historie.
Churchill bør inspirere os,
ikke fordi han er en helt, men fordi han er så menneskelig.
Den dag kan gry, hvor fair play
og næstekærlighed til sine medmennesker, respekt for retfærdighed og frihed
gør det muligt for plagede generationer at marchere fredfyldt og triumferende ud
af den frygtelige epoke, vi må dvæle ved.
Da jeg var lille, boede vi på Chartwell.
og min bror løb ned ad gangen
ind i den indre helligdom, min bedstefars arbejdsværelse,
hvor ingen af os måtte komme.
Han sagde: "Bedstefar, er det sandt er du den største nulevende englænder?
Og han sagde: "Ja, og pil så af med dig."
Selvom han var en patriotisk,
nogle gange bombastisk tilhænger af det britiske imperium,
var han også dybest set liberal.
Han troede på fremskridtet, på frihed og muligheder.
Han er mere relevant end nogensinde,
for de værdier, han troede på, er truede,
men må sejre.
I krig, beslutsomhed.
I nederlag, trodsighed.
I sejr, storsind.
I fred, velvilje.
Tekster af: Jakob Jensen