Те, що ви зараз побачите, може бути небезпечним, нелегальним, неетичним,
дріб’язковим, безглуздим, аморальним і безперечно дурним.
Та водночас - усе це чиста правда. Ну... майже.
ЕВЕРГЛЕЙДС
Це був мій перший раз, коли я поїхав у Еверглейдс.
Я чув історії про містичну істоту, що живе десь там.
Я особливо не вірив у це, але потім почув її.
Я спробував утекти...
але вона мене знайшла.
Стою тут, просто навпроти цієї істоти.
Не мав інструментів,
щоб упоратися з твариною, окрім маленького ножа із заправки.
ТАКА ВОНА, ФЛОРИДА
ПРОДАЄТЬСЯ
САРАСОТА, ФЛОРИДА
ТРЕВІС
Я - Тревіс. Я живу в Сарасоті, Флорида.
Я, по суті, простий роботяга. Роблю все, щоб якось жити.
Я родом з Атланти, Джорджія.
Я переїхав до Флориди десь у 2017 році.
Відчував, ніби мене тягне сюди. Наче я сицилієць -
не знаю, може, це через колір води,
але я відчував, що я ніби генетично приречений бути тут.
Тут важко познайомитися з людьми.
Близько 80% населення - люди віком 60+.
Важко знайти людей свого віку.
Єдине місце, де я міг познайомитись
і спілкуватися - це бари.
Ти п’єш, щоб спілкуватися, і спілкуєшся, щоб пити.
Привіт! Будьмо!
Ти ніби потрапляєш у коло і бачиш так багато людей,
які ніби застрягли. І ти не хочеш стати таким, як вони.
Як казав, тут особливо нічого робити,
якщо ти не п’єш.
Я вирішив сходити в тверезий бар, який називається Manna Tea.
Бо атмосфера там була така по-домашньому проста.
Ти міг знайомитися з людьми і не напиватися весь день.
І так я й познайомився з Романом.
Він такий собі рокабіллі-тип.
Він тихий. Він ніби загадка.
Привіт, я - Роман.
Не знаю, чи це тому, що він Водолій...
-Я - Водолій. -Чи це просто він такий.
Комбуча?
Коли зустрів його,
я такий: «Думаю, ми станемо друзями».
-Думаю... -Що ми точно станемо друзями.
-Ти просто взяв слова... -З твого з рота.
-Ага. -Таке буває.
І тоді ми якось зблизилися.
Улюблені пахощі?
-Наг чампа. -Чампа.
Улюблена фаза Місяця?
-Зростаючий опуклий. -Зростаючий...
Чорт забирай.
Відтоді розмова просто лилася.
Твоя основна чакра?
-Серцева. -Та сама!
-Думаєш, рослини можуть говорити? -Бро, я не думаю. Я їх чую.
Та не приколюйся.
Думаю, нас зблизила спільна любов до рослин.
-Що думаєш про фікус? -Недооцінений.
Трави.
-Чай? -Рейші-чага.
-Змішаний із місцевим медом! -Мед!
Гриби.
Глянь на це.
Чувак.
Роман організовує поїздки кілька разів на рік,
у яких ви їдете в Бі'-Сайпрес і шукаєте Сканк-Ейпа.
Сканк-Ейп?
Він реальний.
Сканк-Ейп - це ніби болотяна горила,
щось на кшталт Бігфута з Еверглейдс.
Живе в болоті й смердить, як скунс.
Як смердючий Бігфут...
як кажуть місцеві.
Кажуть, він великий, волохатий і страшний.
Сканк-Ейп з Еверглейдс.
ПОЛЮВАННЯ НА СКАНК-ЕЙПА
Пошуки легенди Південної Флориди -
болотяний монстр отримує нове життя.
ПАРКИ ОКРУГУ ШАРЛОТТ
То це реально чи розіграш?
Я справді вважаю, що Сканк-Ейп - місток до невідомого, до Бога,
до наших справжніх інстинктів, до нашого первісного призначення.
КОННОР ДОСЛІДНИК БІГФУТА
Я - Коннор Флінн, дослідник Бігфута.
Я приїхав до Флориди спеціально полювати на Сканк-Ейпа.
ШТАБ СКАНК-ЕЙПА ЕКОТУРИСТИ
ОФІЦІЙНИЙ ШТАБ СКАНК-ЕЙПА ОЧОПІ, ФЛ.
Якщо приїдеш сюди шукати Сканк-Ейпів,
шукай щось таке.
-Ось. Видно чотири виразні пальці. -Овва.
Вони не такі великі, як у Бігфута.
Замість приблизно 400 кг, вони важать десь 140-180 кг.
ГОЛОВНИЙ ДОСЛІДНИК СКАНК-ЕЙПА
Я - Дейв Шілі. Я головний дослідник тут, у штабі Сканк-Ейпа.
Моя родина переїхала в Еверглейдс приблизно в 1890 році.
Коли я був малий, люди говорили про Сканк-Ейпа.
РІК СКАНК-ЕЙПА - ПРАВДА
Коли мені було десять,
я був на полюванні з братом Джеком, і ми побачили одного.
Десь за сотню метрів він ішов полем.
Виглядав як чоловік, вкритий шерстю.
І мене часто питають: «Чого ж ти його не застрелив?»
Мали рушницю, ми могли це зробити.
Але нас завжди вчили:
«Стріляєш - мусиш це з’їсти», - а це ми їсти не збирались.
19:19:48 8 ЛИПНЯ 2000
-Божевілля, правда? -Ага.
Хоч бачив це багато разів...
і щоразу думаю: «О боже...»
Це дивовижно. Овва.
Я багато в що не вірю...
але водночас вірю в магію.
Це ж старий ліс. Хто знає, що там ховається?
Тож коли він сказав: «Ходімо шукати Сканк-Ейпа»...
я був тільки за.
Застрибуй.
Я ніколи не був у Бі'-Сайпрес. Ніколи не був і в Еверглейдс.
Я подумав: «Що найгірше може статися?»
В Еверглейдс зникало чимало людей.
Люди тут просто зникають.
Приїхав побачити, що Флорида запропонує.
В’ЇЗД 179 ЕВЕРГЛЕЙДС - 156 КМ
Ти ж не знаєш, чи вкусить тебе змія...
чи схопить алігатор...
чи, може, акула дістане... але чесно - мене це й приваблювало.
Краса й небезпека.
КРАСА Й НЕБЕЗПЕКА
Кажу тобі: якщо йдеш в Еверглейдс...
будь обережний.
Роман має великий досвід кемпінгу.
Я трохи був не у своїй тарілці.
Ти в порядку?
Так, майже вийшло.
Грунт нестійкий.
Мені здається, я тут просто для сміху.
Готуємося вирушати на пошуки Сканк-Ейпа.
-Гей. -Роман повертається й каже...
Хочеш грибів?
Він знав, що я хотів грибів. І я справді хотів.
Я справді хочу грибів.
Ми вирушили одразу після заходу сонця.
Найкращий час. Рептилії саме прокидаються...
вся інша живність оживає також.
Роман іде вперед як дослідник. А я трохи нервую.
Роман пояснив усі ознаки, які ми мали шукати.
Правило номер один - іди на запах.
Запах справді жахливий.
«Смердючий запах, клапті шерсті.
І оцей дивний стукіт».
Друге правило - слухати дивні стуки.
Тук-тук-тук. Це попередження.
Третє правило - говорити його мовою.
Сканк-Ейп використовує самурайське бурмотіння,
щоб збивати людей з пантелику в болоті.
Роман знав поклик Сканк-Ейпа, який міг його виманити.
Він така людина. Він мене завжди дивує.
Спробуй сам.
Дехто каже: «Це ніби голос Бога...»
Це дуже глибокий звук, який захоплює тебе.
Але це може бути їхній спосіб спілкування.
Завию трохи, подивимось, чи вдасться щось приманити.
«Ці частоти - суцільний хаос».
Частоти - суцільний хаос.
Якщо розлютити Сканк-Ейпа,
він тебе вб’є. Ти не вийдеш із лісу живим.
Ми пройшли вже багато.
Ми так далеко зайшли й нічого не знайшли.
Гей, усе добре?
Якщо я помру, відтягни мене на щось м’яке.
Але скажи всім, що я боровся хоробро.
Сам їм скажеш.
-Ти неймовірний... -І ти теж.
У лісі починаєш чути різні звуки.
Ти не відчуваєш себе там наодинці.
Завжди здається, що на тебе дивляться.
Тож бачиш клапоть шерсті - і починаєш вірити...
що десь тут вештається болотна горила.
Пахло жахливо - тухлими яйцями й сміттям.
Навіть якщо ми не натрапимо на цю горилу...
Я просто радий, що ми тут разом.
Ми почули той дивний стукіт, чітко як удень.
Це він.
Я подумав: «Має бути логічне пояснення».
Має бути логічне пояснення цьому.
Може, це алігатор клацає щелепами.
Потім я почув щось інше.
Від того в мене кров холола.
Гей, гей. Ти в порядку, друже?
Я ж з’їв ті гриби раніше,
але думав, що вони не діють.
А потім різко накрило.
Гей. Друже?
Усе ніби віддалилось... і я зрозумів...
«О ні, я й справді під кайфом».
О ні, я й справді під кайфом.
Тоді Роман широко посміхнувся й сказав:
«Знаєш, він близько».
Він близько.
Усе наче розтягується, і в мене звужується поле зору.
Просто... усе віддаляється.
Він близько.
Я думав: «Що це таке?»
Що це таке?
Якщо зустрінеш Сканк-Ейпа, мусиш зберігати спокій.
Як і з хижаками - якщо тікатимеш,
він погониться за тобою інстинктивно.
Я не знав, куди зник Роман у цей момент.
Я був під сильним кайфом.
Роман?
І тоді я його побачив.
Сканк-Ейпа.
Бляха.
Він стояв за три метри від мене.
У Бігфута є особливі здібності.
Деякі природні - як-от ехолокація,
але кажуть, що є телепатія й ментальний зв’язок.
Ти стоїш і дивишся на нього,
а його губи не рухаються.
А в голові чуєш: «Я сторож цього лісу».
Я сторож цього лісу.
-Твої губи не рухались. -Ні, це ментальний зв’язок.
Деякі кемпери відчували,
що істоти передавали їм думки - попередження, повідомлення.
Тобі варто відкрити ощадний рахунок.
Ти втрачаєш гроші, користуючись лише поточним рахунком.
-Що?.. -І перевіряй регулярно...
свої родимки на зміну кольору.
На плечі є одна підозріла.
Під час цього зв’язку
Сканк-Ейп дивиться прямо в душу.
-Я тобі смішний? -Бро... цей запах - жесть.
Я клоун?
Якби він атакував - я б стояв на місці.
Треба діяти як із ведмедем... він все одно сильніший.
Від нього не втечеш,
тож краще просто глянути в очі.
Мені здається, очі в мене ледь не вилізли.
І я сиджу, розумію, що стою віч-на-віч із...
тим, чого я, як мені здавалося, так довго хотів,
але тепер воно хоче мене вбити.
Як ти смієш заходити в мій дім, пахнучи свіжістю й чистотою?
Я не думав, що матиму момент типу «Джекіл і Гайд»,
але я такий: «Не сьогодні».
Не сьогодні, брате!
Я усвідомив, що не маю чим завалити цю тварюку,
лише маленький ніж із заправки.
Раптом підбіг Роман.
Тревісе!
Романе! Я впіймав Сканк-Ейпа!
І тут я зрозумів...
Це не Сканк-Ейп, це бірманський пітон.
Це був не Сканк-Ейп. Це був бірманський пітон.
І я думаю: «Ой-ой, це погано».
Це погано!
Я був настільки вмазаний, що все це мені ввижалося.
CBS РАНОК СУБОТИ
Це інвазивний вид, що спричиняє хаос
в екосистемі Еверглейдс.
Людей закликають убивати їх при першій же зустрічі.
Їхня сила здатна ламати кістки.
ВІЙНА З ПІТОНАМИ У ФЛОРИДІ
Якщо обкрутиться на шиї,
вона не душить тебе - вона ламає тобі шию.
Чесно, це було нереально, бо змія вся райдужна.
Усе це відбувається, і я не можу збагнути,
чи це справді змія, чи це реальність?
Я почав розуміти, що я в серйозній халепі.
Вона намагалася вкусити мене кілька разів.
У них дуже гострі зуби.
Роман дивиться й намагається зрозуміти...
з якого боку її схопити.
Він хапає її за голову. А я лізу зі складаним ножем.
Я такий... у режимі Рембо.
Виявилося, що ножик із заправки небезпечніший за пітона.
Я був у захваті.
Тож я беру змію й підіймаю її над головою,
як чемпіонський пояс WWE.
Гадаю, саме тоді ми з Романом реально зблизилися.
Не знаю, у нас обох є щось,
що ми шукаємо всередині себе.
І, думаю, ми ніби знайшли це в самій глибині лісу.
Це було не те, що ми шукали, але пригода вийшла ще та.
Так завершилася ця подорож.
Ми вирушили до міста Еверглейдс.
І хтось сказав рухатися далі дорогою до Дасті Крамба.
МИСЛИВЕЦЬ НА ПІТОНІВ/ВЛАСНИК ПІЦЕРІЇ
Я - Дасті Крамб, і я найкрутіший мисливець на пітонів у світі, сину.
Ми в усесвітньо відомій Wildman's Pizza, Pasta & Pythons у місті Еверглейдс.
Еверглейдс - скажене місце, друже.
Там можуть спокійно обміняти пітона на піцу.
КАСТОМІЗУЄМО ВЗУТТЯ!
Ми перші у світі, хто приймає пітонів як валюту.
Ми знімаємо шкіру зі змій і робимо з неї матеріал.
А потім виготовляємо будь-що, що забажаєш.
Пояси, чоботи, гаманці, сумки...
CD-чохли зі шкіри пітона.
Ми робили піцу з пітона, вона непогана.
На вигляд - як м’ясо алігатора.
Смакує як алігатор, тільки без рибного присмаку.
Смачне... але трохи жорстке.
Я не хотів піцу,
але хотів дізнатися, як зберегти свою змію.
Я пішов до Дасті Крамба і такий: «Я зробив це. У мене двометрова!»
Він був дуже привітний, пояснив мені усе, що треба,
щоб зберегти шкіру пітона.
Треба вирізати навколо клоаки... ну, заднього отвору.
Коли почнеш з голови,
можеш знімати шкіру, як шкарпетки.
Я не став знімати шкіру прямо в магазині, забрав додому.
Чесно, я весь час вірив у ту болотну горилу.
Що саме її ми знайдемо за наступним деревом
або під найближчим каменем.
Світ змінився б, якби дізнався про інший вид людей.
Вони справжні земні створіння. Найближчі до Бога з усіх.
Люди ходять у церкву кілька разів на тиждень,
а тут у болоті... ти навіть ближче до Бога.
Ми вирушили шукати цю містичну істоту.
Але знайшли щось справжнє. Для мене - у цьому магія.
Я думав про шлях, який ми пройшли.
Йшлося про усвідомлення завершення подорожі.
Знаєш, стояти на вершині гори
і в дивний спосіб здійснювати мрії, навіть якщо це просто велика змія в руках.
Переклад субтитрів: Черненко Даяна