Stāsts, ko dzirdēsiet, būs bīstams, nelegāls, neētisks,
zemisks, neadekvāts, amorāls un katrā ziņā muļķīgs.
Bet arī patiess. Savā ziņā.
EVERGLEIDSA
Tā bija pirmā reize, kad devos uz Evergleidsu.
Biju dzirdējis stāstus par mistisko radību, kas tur mīt.
Es tā īsti tam neticēju, bet tad es to dzirdēju.
Centos skriet...
bet tā mani atrada.
Biju aci pret aci ar to radījumu.
Sapratu, ka man nav nekādu rīku,
lai novāktu to zvēru, izņemot mazu benzīntanka nazīti.
PILNĀS BURĀS
TREVISS
Mani sauc Treviss. Dzīvoju Sarasotā, Floridā.
Esmu parasts strādnieks. Daru, ko varu, lai savilktu gals.
Es uzaugu Atlantā, Džordžijā.
Es pārcēlos uz Floridu ap 2017. gadu.
Mani šī vieta pievilka. Esmu sicīlietis,
nezinu, varbūt dēļ ūdens krāsas, bet šķiet,
ka man no dabas bija lemts šeit nokļūt.
Floridā ir grūti iepazīties ar cilvēkiem.
80% iedzīvotāju ir vairāk nekā 60 gadu.
Grūti satikt sava vecuma cilvēkus.
Vienīgā vieta, kur varēju iepazīties
un socializēties, bija bāri.
Dzer, lai socializētos, un socializējies, lai dzertu.
Čau! Priekā!
Nokļūsti tādā kā apburtajā lokā un pamani tik daudz cilvēku,
kas ir iestrēguši. Negribi nonākt viņu situācijā.
Kā jau teicu, Floridā nav daudz, ko darīt,
ja vien nedzer.
Izdomāju izmēģināt bezalkoholisko bāru "Manna Tea".
MANNA TĒJAS UN KAFIJAS BĀRS
Tajā bija tāda lēta krodziņa atmosfēra.
Tur varēja satikt cilvēkus, nedzerot visu dienu.
Tā es satiku Romānu.
Viņš ir rockabilly stila puisis.
Viņš ir kluss, tāds kā noslēpumains.
Sveiks, esmu Romāns.
Nezinu, vai tas ir tāpēc, ka viņš ir ūdensvīrs...
-Es esmu ūdensvīrs. -...vai viņš vienkārši tāds ir.
Kombuču?
Kad pirmoreiz viņu satiku,
padomāju, ka noteikti būsim draugi.
-Es domāju... -Ka noteikti būsim draugi.
-Tu man izņēmi vārdus... -No mutes.
-Jā. -Tā es daru.
Tad mēs sadraudzējāmies.
Mīļākais vīraks?
-Nag champa. -...champa.
Mīļākā mēness fāze?
-Augošs pilnmēness. -Augošs pilnmēness.
Sasodīts.
No tā brīža vārdi plūda bez piepūles.
Tava mīļākā čakra?
-Sirds. -Man arī!
-Domā, ka augi spēj sarunāties? -Es nedomāju, es tos dzirdu.
Nečakarē mani.
Mēs satuvinājāmies, jo mums abiem ļoti patīk augi.
-Ko tu domā par fikusu? -Nenovērtēts.
Un ārstniecības augi.
-Mīļākā tēja? -Reiši čaga.
-Ar mazliet vietējā medus! -Vietējais medus!
Sēnes.
Paskaties.
Vecīt.
Romāns vairākas reizes gadā organizē ceļojumus
uz Bigsipresas nacionālo parku, lai meklētu skunksa pērtiķi.
Skunksa pērtiķis?
Tas ir īsts.
Skunksa pērtiķis ir kā purva gorilla.
Tāds kā Evergleidsas lielpēdis.
Tas dzīvo purvā un smird kā skunkss.
Kā smirdīgs lielpēdis.
Tā saka vietējie.
Tas esot liels, spalvains un biedējošs.
Tas ir skunksa pērtiķis.
LIELAIS SKUNKSA PĒRTIĶIS
Atkal atdzimst interese par Dienvidfloridas
seno leģendu purva briesmoni.
ŠARLOTAS APGABALA PARKI
Vai tā ir patiesība vai maldi?
Es tiešām domāju, ka skunksa pērtiķis mūs savieno ar nezināmo, ar Dievu,
ar mūsu patiesajiem instinktiem un mūsu primitīvāko mērķi uz šīs planētas.
KONORS LIELPĒŽA PĒTNIEKS
Esmu lielpēža pētnieks Konors Flins.
Es ierados Floridā nolūkā medīt skunksa pērtiķi.
SKUNKSA PĒRTIĶA BIROJS
OFICIĀLAIS SKUNKSA PĒRTIĶA BIROJS
Ja atbrauci šurp meklēt skunksa pērtiķi,
tad šim jāpievērš uzmanība.
-Tam raksturīgie četri kāju pirksti. -Oho.
Tie nav tik lieli kā lielpēdis.
360 kg vietā tie sver kādus 130-180 kg.
DEIVS GALVENAIS PĒTNIEKS
Esmu Deivs Šīlijs - galvenais pētnieks Skunksa pērtiķu pētniecības centrā.
Mana ģimene pārcēlās uz Evergleidsu aptuveni 1890. gadā.
Kad biju jauns, cilvēki runāja par skunksa pērtiķi.
Skunksa pērtiķis ir īsts.
Kad biju 10 gadus vecs,
es medīju kopā ar brāli Džeku, un mēs vienu redzējām.
Kādu 100 metru attālumā tas gāja pāri atklātam laukam.
Izskatījās pēc ļoti spalvaina vīrieša.
Cilvēki man vienmēr vaicā, kāpēc es to nenošāvu.
Mums bija pistole, mēs medījām, būtu varējuši.
Bet mums vienmēr mācīja
medīt tikai to, ko ēdīsim, un mēs viņu neēstu.
Plkst. 19.19. 08.08.2000.
-Neprāts, vai ne? -Jā.
Esmu to redzējis daudz reižu, bet pat tagad,
katru reizi, kad skatos, domāju: "Ak Dievs."
Tas ir iespaidīgi. Oho.
Es neticu daudz kam,
bet tajā pašā laikā ticu visādai maģijai.
Tas ir sens mežs. Kas zina, kas tur slēpjas?
Kad viņš pirmoreiz teica: "Iesim sameklēt skunksa pērtiķi,"
es uzreiz piekritu.
Lec iekšā.
Nekad nebiju bijis Bigsipresā. Nebiju bijis Evergleidsā.
Domāju: "Kas gan slikts varētu notikt?"
Vairāki cilvēki ir pazuduši Evergleidsā.
Cilvēki šajā reģionā pazūd.
Te ierados, lai noskaidrotu, ko Florida var piedāvāt.
EVERGLEIDSA - 97 JŪDZES
Nekad nevar zināt,
vai tev iekodīs čūska,
vai tevi sagrābs aligators,
vai varbūt haizivs, bet, godīgi sakot, tieši tāpēc biju ieinteresēts.
Skaistums un briesmas.
SKAISTUMS UN BRIESMAS
Es jums saku - ja braucat uz Evergleidsu,
esiet uzmanīgi.
Romānam ir liela kempingu pieredze.
Es nejutos savā elementā.
Viss kārtībā?
Jā, gandrīz jau izdevās.
Zeme nav stabila.
Domāju, ka viņš grib mani līdzās, lai ir par ko pasmieties.
Mēs gatavojamies doties meklēt skunksa pērtiķi.
-Hei. -Romāns pagriežas un saka:
"Gribi sēnes?"
Viņš zināja, ka gribu sēnes. Es pavisam noteikti gribēju sēnes.
Es pavisam noteikti gribu sēnes.
Mēs izbraucām uzreiz pēc saulrieta.
Tas ir labākais brīdis, kad visi reptiļi
un tamlīdzīgi zvēri mostas.
Romāns kļuva par aizrautīgu pētnieku. Es biju vairāk uztraucies.
Romāns pastāstīja par visām zīmēm, ko meklējam.
Pirmais noteikums - seko smakai.
Tas briesmīgi smird.
"Briesmīgā smaka, matu kušķi.
Un tā dīvainā klauvēšanas skaņa."
Otrais noteikums - mēģini saklausīt dīvainas klauvēšanas skaņas.
Tuk, tuk, tuk, Tas ir brīdinājums.
Trešais noteikums - runā viņa valodā.
Skunksa pērtiķis izmanto tā saukto samuraju mēli,
lai mulsinātu un dezorientētu cilvēkus purvā.
Romāns zināja skunksu pērtiķu saucienu, kas it kā viņus pievilina.
Viņš ir tāds cilvēks. Vienmēr mani pārsteidz.
Pamēģini.
Cilvēki reizēm saka, ka tas atgādina Dieva balsi.
Zems tonis, kas tevi pārņem.
Bet, iespējams, tas ir viņu komunikācijas veids.
Mēģināšu padungot. Redzēsim, vai izdosies kādu pievilināt.
"Frekvences ir pilnīgs haoss."
Frekvences ir pilnīgs haoss.
Ja nokaitini skunksa pērtiķi,
tas tevi nogalinās. Tu netiksi ārā no meža dzīvs.
Bijām nogājuši vairākus kilometrus.
Bijām mērojuši tālu ceļu, bet neko nebijām atraduši.
Viss kārtībā?
Ja nomirstu, aizvelc mani uz mīkstu vietu.
Bet saki visiem, ka es braši cīnījos.
Pasaki pats.
-Tu esi tik foršs, -Tu arī.
Vienubrīd sāc dzirdēt skaņas mežā.
Tu nekad tur nejūties viens.
Vienmēr šķiet, ka kāds tevi vēro.
Ieraugi matu kušķi un sāc ticēt,
ka atradīsi milzu purva gorillu.
Tas šausmīgi smirdēja, kā sapuvušas olas un atkritumi.
Pat, ja mēs neatradīsim purva gorillu,
es priecājos, ka esam šeit kopā.
Pavisam skaidri dzirdējām to dīvaino klauvēšanu.
Tas ir viņš.
Es domāju, ka jābūt loģiskam izskaidrojumam.
Jābūt loģiskam izskaidrojumam.
Varbūt klauvēšanu rada aligators, aizcērtot žokļus.
Tad sadzirdēju ko citu.
Tas sastindzināja asinis dzīslās.
Hei, tev viss labi?
Iepriekš biju apēdis tās sēnes,
bet nešķita, ka tās iedarbojas.
Pēkšņi tās iedarbojās pilnā apmērā.
Hei, vecīt.
Viss attālinājās, un es sapratu:
"Ak nē. Man tiešām sākas trips."
Ak nē. Man tiešām sākas trips.
Tai brīdī Romāns man uzsmaidīja un teica:
"Tas ir tuvu."
Tas ir tuvu.
Viss izstiepjas, skats kā tunelī.
Viss attālinās.
Tas ir tuvu.
Es padomāju: "Kas pie velna?"
Kas pie velna?
Ja satiec skunksa pērtiķi, saglabā mieru.
Gluži kā citu plēsoņu gadījumā, ja tu skriesi,
tas instinktīvi skries tev pakaļ.
Tobrīd vairs nezināju, kur ir Romāns.
Man bija diezgan traks trips.
Romān?
Tad es to ieraudzīju.
Skunksa pērtiķi.
Svētā Dievmāte.
Viņš bija kādu trīs metru attālumā.
Lielpēdim ir īpašas spējas.
Dažas no tām ir dabiskas, kā, piemēram, eholokācija.
Bet runā, ka viņiem piemīt telepātijas un domu pārraides spējas.
Tu tur stāvi un skaties uz to...
Viņa lūpas nekustas.
Bet galvā dzirdi: "Es esmu meža sargs."
Es esmu meža sargs.
-Tavas lūpas nekustējās. -Nē, tā ir domu pārraide.
Daži ir piedzīvojuši,
ka šīs būtnes viņiem prātā atstāj īpašas ziņas, brīdinājumus.
Tev tiešām vajadzētu atvērt uzkrājumu kontu.
Tu zaudē daudz naudas, visur izmantojot čekus.
-Ko? -Tev vajadzētu arī regulāri pārbaudīt
krāsas izmaiņas dzimumzīmēm.
Tā viena uz pleca šķiet jocīga.
Domu pārraides laikā
skunksa pērtiķis ieskatās tev tieši dvēselē.
-Tu smejies par mani? -Vecīt, tā smaka ir šausmīga.
Es esmu klauns?
Ja skunksa pērtiķis uzbruktu, es paliktu uz vietas.
Jāizturas tāpat kā pret lāci. Tas var tevi iznīcināt.
Tu to nenoskriesi.
Tāpēc jāskatās tieši acīs.
Man acis bija uz kātiņiem.
Aptvēru, ka esmu aci pret aci ar būtni,
ko šķietami jau ilgi gribēju satikt,
bet tā cenšas mani nogalināt.
Kā tu uzdrīksties ierasties manās mājās, smaržojot tīri un svaigi?
Negaidīju, ka piedzīvošu doktora Džekila un mistera Haida mirkli.
Bet es teicu: "Ne šodien."
Ne šodien, vecīt!
Sapratu, ka man nav nekādu rīku, lai novāktu to zvēru,
izņemot mazu benzīntanka nazīti.
Pēkšņi pieskrēja Romāns.
Trevis!
Romān! Atradu skunksa pērtiķi!
Tad es aptvēru...
Tas nav skunksa pērtiķis, tas ir Birmas pitons.
Tas nebija skunksa pērtiķis. Tas bija Birmas pitons.
Padomāju: "O-ou, tas nav labi."
Tas nav labi!
Es biju tik salietojies, ka man tas viss tikai rādījās.
CBS SESTDIENAS RĪTA ZIŅAS
Šīs čūskas ir invazīva suga, kas nodarījusi postu
Evergleidsas ekosistēmai.
Iedzīvotājus aicina tās nogalināt, tikko tās pamana.
Tās ir tik spēcīgas, ka var salauzt kaulus.
FLORIDA KARO AR PITONIEM
Ja tāda milzu čūska apvijas ap kaklu,
tā tevi nenožņaudz, tā salauž kaklu.
Tā bija nereāla sajūta, jo tā čūska ir varavīksnes krāsā.
Notiek visas tās lietas, un es nevaru saprast,
vai tā ir čūska vai realitāte?
Sāku saprast, ka esmu lielās briesmās.
Pitons man dažas reizes centās iekost.
Tiem ir spēcīgi zobi.
Romāns skatās uz to un cenšas izdomāt,
no kura gala ķerties klāt.
Viņš to saķer aiz galvas, un es izvelku salokāmo nazi.
Uzbrūku kā Rembo.
Izrādās, ka benzīntanka nazītis ir bīstamāks par pitonu.
Es biju tik priecīgs.
Paņēmu čūsku un pacēlu virs galvas.
Kā WWE čempionāta jostu.
Tobrīd mēs ar Romānu patiesi satuvinājāmies.
Nezinu, domāju, ka mums abiem
piemīt kaut kas, ko meklējam sevī.
Domāju, ka mēs to atradām meža biezoknī.
Tas nebija tas, ko meklējām, bet tas bija īsts piedzīvojums.
Tā ceļojums noslēdzās.
Aizbraucām uz Evergleidsitiju.
Kāds man norādīja ceļu pie Dastija Kramba.
DASTIJS KRAMBS MEDĪ PITONUS
Es esmu Dastijs Krambs, negantākais pitonu mednieks pasaulē.
Mēs esam pasaulslavenajā picas, pastas un pitonu restorānā Evergleidsitijā.
WILDMAN'S PICA, PASTA, PITONI
Evergleidsa ir traka vieta.
Viena lieta, ko viņi dara - viņi apmainīs pitonu pret picu.
PIEEJAMI VISI STILI
Šī ir pirmā vieta pasaulē, kas pieņem pitonu kā valūtu.
Mēs nodīrājam čūskas un pārstrādājam tās ādā.
Tad mēs varam uztaisīt jebkuru lietu.
Jostas, kurpes, makus, somiņas...
pitona CD vāciņus.
Esam gatavojuši pitona picu, tā ir diezgan garda.
Izskatījās kā krokodila gaļa.
Garšo kā aligators bez zivju piegaršas.
Garšo labi, bet gaļa ir diezgan sīksta.
Es negribēju picu,
bet gribēju zināt, kā saglabāt čūsku.
Aizgāju pie Dastija Kramba un teicu: "Es to izdarīju. Nocēlu divmetrīgo."
Viņš bija tik jauks,
paskaidroja visu, kas jādara,
lai saglabātu pitona ādu.
Tev jāizgriež apkārt kloākai jeb dibenam.
Kad tiksi galā ar galvu,
varēsi novilkt ādu kā zeķi.
Nenodīrāju turpat veikalā, aizvedu mājās.
Patiesību sakot, es turpināju ticēt, ka atradīsim purva gorillu
aiz nākamā koka
vai zem nākamā akmens.
Sabiedrība nebūtu tāda pati, ja zinātu, ka ir vēl kāda cilvēku suga.
Viņi ir īstie Zemes iemītnieki. Tuvāk Dievam, nekā mēs esam tikuši.
Cilvēki iet uz baznīcu četrreiz nedēļā,
bet te purvā, iespējams, var pietuvoties Dievam daudz tuvāk.
Mēs gājām meklēt šo mistisko būtni.
Atradām kaut ko īstu. Man tas šķiet maģiski.
Domāju par to, cik tālu ceļu mērojām, lai tur nokļūtu.
Īstenībā mums bija jāapzinās, ka ceļojums ir noslēdzies.
Zini, tā sajūta, kad stāvi kalna virsotnē,
savā ziņā esi piepildījis sapņus, pat ja tas nozīmē turēt lielu čūsku.
Subtitrus tulkoja: Grēte Grīviņa